Справа № 277/1325/25
РІШЕННЯ
іменем України

"09" березня 2026 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Т.Г. Корсун, за участю секретаря судового засідання М.М. Сороки, за участю представника позивача – О.С. Кулинич, представника третьої особи – не з`явився, відповідача – не з`явився, представника відповідача – не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області, до ОСОБА_1 про стягнення збитків,
ВСТАНОВИВ:
До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулася Державна екологічна інспекції Поліського округу, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області, з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків внаслідок незаконної порубки дерев в сумі 210490,29 грн.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на адресу Державної екологічної інспекції Поліського округу від Відділення поліції № 1 Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшла постанова від 08.05.2025 про закриття кримінального провадження від 16.09.2022 № 12022060540000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України. Вказане кримінальне провадження було порушено за фактом незаконної порубки, 36 дерев породи береза та 27 дерев породи осика вчиненої громадянином ОСОБА_1 , у лісовому масиві ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» у кварталі НОМЕР_1 , виділі 23, поблизу с. Кам`янка Звягельського району Житомирської області.
Відповідно до висновку від 27.12.2022 № 2679/2853/22-25 загальних результатів судової інженерно-екологічної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, розмір шкоди фактично становить 210 490,29 грн. 
Відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 32, громадянину ОСОБА_1 , було направлено письмовий виклик листом від 11.06.2025 № 3383/3.2-10 з вимогою обов`язкової явки до приміщення Інспекції 19.06.2025 для надання пояснень. Вказаний лист було надіслано на поштову адресу місця проживання громадянина, однак поштове відправлення було повернуто до Інспекції з повідомленням про те, що лист доставлявся за вказаною адресою, проте адресат його не забрав. В подальшому 18.07.2025 було здійснено виїзд представників Інспекції разом із представником Служби у справах дітей Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за місцем проживання ОСОБА_1 .. На місці ОСОБА_1 був відсутній, а під час телефонної розмови з інспектором Служби у справах дітей ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на стаціонарному лікуванні в Обласній клінічній лікарні ім. Горбачевського Житомирської обласної ради. За результатами виїзду було складено відповідний акт. 
Зважаючи на викладене Інспекцією були вжиті всі можливі заходи для отримання пояснень від ОСОБА_1 , а саме: направлення листів, здійснення телефонних дзвінків та виїздів разом із представником Служби у справах дітей Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за місцем проживання ОСОБА_1 . Зважаючи на те, що через систематичне ухилення ОСОБА_1 від явки для надання пояснень, не вдалося притягнути його до адміністративної відповідальності в межах строків, передбачених частиною одинадцятою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 20-2, ч. 4 ст. 68, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статтею 40 Закону України «Про рослинний світ» ч.1 статті 69, ч. 2 статті 105 Лісового кодексу України, Інспекція запропонувала ОСОБА_1 добровільно сплатити шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу в сумі 210 490,29 грн. та надіслала на його адресу Претензію № 99/11-12 від 13.08.2025 року для сплати шкоди в місячний термін. Станом на 02.10.2025 року шкода не була сплачена, а претензія Інспекції проігнорована
Позивач вказує, що відповідно до ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено в ст.1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. 
На підставі вказаних норм законодавства позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що згідно Акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 16.09.2022, складеного о 11:30 год інженером лісового господарства ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», у кварталі 134 виділу 23 цього лісгоспу виявлено незаконну рубку сироростучих дерев, а саме: 36 дерев породи береза та 27 дерев осики. Також було складено Акт про адміністративне правопорушення за цим фактом, що вчинене невстановленою особою.
16.09.2022 внесені відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №12022060540000085 за ч.1 ст.246 КК України за фактом незаконної рубки дерев в лісовому масиві цього лісгоспу кв.134 вид.23 поблизу с. Кам`янка, що вчинені невідомими особами (витяг з ЄРДР від 11.12.2024).
Згідно протоколу огляду місця події від 16.09.2022, проведеного у невідомо в якому кримінальному провадженні, слідчим ВП №1 Звягельського РВП проведено огляд лісового масиву ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» поблизу с. Кам`янка у кварталі 134 виділ 23, де виявлено 63 пеньки зрізаних дерев, а також колоди дерев, породи береза та осика, з яких зроблені 39 зрізів пнів.
Згідно висновку експерта від 27.12.2022 №2679/2853/22-25 розмір шкоди, заподіяної довкіллю, становить 210 490,29 грн.
Згідно витягу з ЄРДР від 11.12.2024, наданого позивачем, слідчим ВП №1 Звягельського РВП постановою від 30.10.2024 кримінальне провадження №12022060540000085 за ч.1 ст.246 КК України закрив за відсутності діянні складу кримінального правопорушення.
При цьому, у резолютивній частині постанови слідчого від 30.10.2024 не зазначено навіть у діянні саме кого відсутній склад кримінального правопорушення, а також якого саме кримінального правопорушення.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий на підставі протоколу допиту ОСОБА_1 , а також допиту його матері – ОСОБА_2 , дійшов висновку, що ні ОСОБА_3 , ні його мати, ні будь-яка інша особа не вчинили жодного правопорушення, оскільки слідством встановлено лише, що нібито відповідач здійснював рубки лише на власному земельну паї і жодного відношення до незаконних рубок в лісгоспі не має.
При цьому, представник відповідача у відзиві вказує, що неповнолітнього ОСОБА_1 допитали з порушенням права на захист (без адвоката) (усупереч вимогам ст. 52 КПК), без законного представника, педагога або психолога (усупереч вимогам ст. 226 КПК), тощо.
Водночас, позивачем надані дві аналогічні за змістом постанови про закриття кримінального провадження №12022060540000085 від 30.10.2024, що відповідає відомостям наданого витягу з ЄРДР від 11.12.2024, а також постанову від 08.05.2025.
Надані позивачем докази на підтвердження вини у незаконній рубці неповнолітнього ОСОБА_1 не лише є недопустимими, а навпаки, доводять його непричетність до жодних протиправних дій.
Для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди.
Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Позивачем не надано жодних доказів щодо неправомірності поведінки відповідача, його вини у заподіянні шкоди у заявленому розмірі, як і не доведено причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.
Відповідальність за незаконну рубку передбачена ст. 246 КК України, а також ст. 65 КУпАП. Проте, ні постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП, ні вироку суду за ст. 246 КК України позивачем не надано. 
Тому, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначив, що інженером лісового господарства ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» складено Акт про адміністративне правопорушення, що вчинене невстановленою особою. Однак інженер лісового господарства не є уповноваженою особою органу слідства і дізнання, тобто не зобов`язаний встановлювати особу, яка здійснила незаконну порубку, якщо вона не виявлена безпосередньо під час здійснення протиправних дій. 
Представник позивача вказує, що на момент внесення відомостей до ЄРДР особа, яка здійснила порубку могла і не бути встановленою, тобто особа ОСОБА_1 була встановлена пізніше в ході досудового розслідування. 
Згідно витягу з ЄРДР від 11.12.2024, наданого позивачем, слідчим ВП №1 Звягельського РВП постановою від 30.10.2024 кримінальне провадження №12022060540000085 за ч.1 ст.246 КК України закрив за відсутності діянні складу кримінального правопорушення. Однак, ОСОБА_1 визнав в протоколі допиту факт порубки дерев, однак вказав, що думав, що не вийшов за межі паю, який належав його сім`ї, що не звільняє його від сплати шкоди за таку порубку. В Постанові про закриття провадження слідча вказала про те, що ОСОБА_1 здійснив порубку на сусідній земельній ділянці, яка межувала з земельною ділянкою, яка належала його батькам (паєм), однак у зв`язку з відсутністю межових знаків вважав, що порушення не здійснив, однак слідчий суддя відмовив в накладенні арешту на майно, яке було повернуто не дозволило довести всі обставини правопорушення та притягнути неповнолітнього ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.
Відповідач вказує на істотні порушення під час здійснення поліцією досудового розслідування здійснення порубки ОСОБА_1 , однак це не має жодного відношення до цивільної справи.
ОСОБА_1 здійснив незаконну порубку на сусідній ділянці з ділянкою його батьків, згідно висновку експерта від 27.12.2022 №2679/2853/22-25, складеного у межах досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, розмір шкоди, заподіяної довкіллю становить 210 490,29 грн. Тобто, ОСОБА_1 здійснив незаконну порубку, чим заподіяв довкіллю збитки в розмірі 210 490,29 грн., а відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. 
Інспекція не мала можливості притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з неодноразовим ігноруванням листів Інспекції про виклик для надання пояснень, також Інспекція зверталась до поліції для забезпечення явки ОСОБА_1 до відділення поліції для надання працівникам Інспекції, однак ці спроби виклику також не мали успіху. 
Тому, позивач вважає позов обгрунтованим та таким, який підлягає до задоволення.
Ухвалою суду від 30.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17.12.2025 підготовче засідання відкладено та продовжено строк підготовчого провадження.
Ухвалою суду від 15.01.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, вказав, що позивачем не доведена вина відповідача у заподіянні збитків: ні вироку, ні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності немає. В кримінальному провадженні існує дві постанови про закриття кримінального провадження різними датами: 30.10.2024 та 08.05.2025. Відповідач у березні 2025 року потрапив у ДТП, отримав значні травми, тому постійно перебуває на лікуванні. Тому, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову.
У судовому засіданні 27.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення і проголошення судового рішення на 09.03.2026.
У судовому засіданні 09.03.2026 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Державна екологічна інспекція Поліського округу отримала від Відділення поліції №1 Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області постанову від 08.05.2025 про закриття кримінального провадження від 16.09.2022 № 12022060540000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.
Вказане кримінальне провадження порушено за фактом незаконної порубки, 36 дерев породи береза та 27 дерев породи осика вчиненої громадянином ОСОБА_1 , у лісовому масиві ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» у кварталі НОМЕР_1 , виділі 23, поблизу с. Кам`янка Звягельського району Житомирської області. 
Відповідно до висновку від 27.12.2022 № 2679/2853/22-25 загальних результатів судової інженерно-екологічної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, розмір шкоди фактично становить 210 490,29 грн.
Державна екологічна інспекція Поліського округу направила ОСОБА_1 письмовий виклик листом від 11.06.2025 № 3383/3.2-10 з вимогою обов`язкової явки до приміщення інспекції 19.06.2025 для надання пояснень. Поштове відправлення повернуто до інспекції з повідомленням про те, що лист доставлявся за вказаною адресою, проте адресат його не забрав.
В подальшому, 18.07.2025 було здійснено виїзд представників інспекції разом із представником Служби у справах дітей Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за місцем проживання ОСОБА_1 . На місці ОСОБА_1 був відсутній, а під час телефонної розмови з інспектором Служби у справах дітей ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на стаціонарному лікуванні в Обласній клінічній лікарні ім. Горбачевського Житомирської обласної ради. За результатами виїзду було складено відповідний акт.
Позивач вказує, що зважаючи на те, що через систематичне ухилення ОСОБА_1 від явки для надання пояснень, не вдалося притягнути його до адміністративної відповідальності в межах строків, передбачених частиною одинадцятою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
13 серпня 2025 року позивачем направлено претензію з пропозицією в місячний термін з дня отримання претензії сплатити розмір заподіяної шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 210490,29 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що саме відповідач здійснив знищення 36 дерев породи береза та 27 дерев породи осика у лісовому масиві ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» у кварталі 134, виділі 23, поблизу с. Кам`янка Звягельського району Житомирської області, а тому така шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-XII відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.
Згідно статті 6 Закону України Про рослинний світ» від 09.04.1999 № 591-XIV державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції.
Охорона рослинного світу, відповідно до статті 25 цього Закону, передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об`єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання.
Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів.
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про рослинний світ» у порядку загального використання природних рослинних ресурсів громадяни можуть збирати лікарську і технічну сировину, квіти, ягоди, плоди, гриби та інші харчові продукти для задоволення власних потреб, а також використовувати ці ресурси в рекреаційних, оздоровчих, культурно-освітніх та виховних цілях. Загальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється громадянами з додержанням правил, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, без надання їм відповідних дозволів.
Згідно зі ст. 10 вказаного вище Закону, спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. За умови додержання вимог законодавства можуть здійснюватися такі види спеціального використання природних рослинних ресурсів: збирання лікарських рослин; заготівля деревини під час рубок головного користування; заготівля живиці; заготівля кори, лубу, деревної зелені, деревних соків тощо; збирання квітів, ягід, плодів, горіхів, насіння, грибів, лісової підстилки, очерету тощо; заготівля сіна; випасання худоби. Законодавством України можуть передбачатися й інші види спеціального використання природних рослинних ресурсів.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов`язані:
а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища;
б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів;
в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів;
г) вносити штрафи за екологічні правопорушення;
д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище.
Громадяни України зобов`язані виконувати й інші обов`язки у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до законів України.
Згідно з ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у, зокрема, самовільному спеціальному використанні природних ресурсів;
Як слідує зі статті 40 цього ж Закону, порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу; порушенні вимог охорони умов місцезростання об`єктів рослинного світу; порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів, застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу; перевищенні лімітів використання природних рослинних ресурсів; самовільному проведенні інтродукції та акліматизації дикорослих видів рослин; реалізації лікарської та технічної сировини дикорослих рослин, зібраної без дозволу на спеціальне використання природних рослинних ресурсів; закупівлі лікарської та технічної сировини дикорослих рослин у юридичних або фізичних осіб, які не мають дозволу на їх спеціальне використання; порушенні правил вивезення за межі України і ввезення на її територію об`єктів рослинного світу; невнесенні збору за використання природних рослинних ресурсів у встановлені строки. Законами України може бути встановлено відповідальність і за інші види порушень у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу.
Згідно зі ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року № 275, державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно з п. 7 вказаного вище Положення, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
У відповідності до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію Поліського округу, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України 20 лютого 2023 року № 32, державна екологічна інспекція Поліського округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Житомирської та Рівненської областей.
Згідно з п. п. 8-10 розділу ІІ вказаного вище Положення, інспекція складає протоколи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом. Пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами. Вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.
За змістом частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.
Шкода, заподіяна особі або майну підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Тобто, виходячи з положень цієї статті для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Матеріалами справи підтверджено, що 16 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження №12022060540000085, правова кваліфікація за ч.1 ст.246 КК України, за повідомленням майстра лісу ОСОБА_4 про те, що 16.09.2022 невідома особа, перебуваючи в лісовому масиві ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» у кварталі 134, виділі 23, поблизу с. Кам`янка Новоград-Волинського району Житомирської області, здійснила незаконну порубку деревини породи «береза», чим спричинила ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» матеріальні збитки (а.с.14).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022060540000085 від 27.12.2022 №2679/2853/22-25 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 36 дерев породи «береза» та 27 дерев породи «осика», виявленої у лісовому масиві ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» квартал 134, виділ 23, поблизу с. Кам`янка Новоград-Волинського району Житомирської області, відповідно до протоколу огляду місця події від 16.11.2022, становить 210490,29 грн (а.с.25-35).
Позивачем надано постанову слідчого СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області від 08.05.2025 про закриття кримінального провадження від 16.09.2022 № 12022060540000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.12-13).
При цьому, суд зазначає, що відповідно до відомостей, зазначених у витязі з ЄРДР по кримінальному провадженні №12022060540000085 від 16.09.2022, в графі «Наслідок розслідування кримінального правопорушення» вказано: закрито ч.1 ст.284 КПК України п.2, дата закриття – 30.10.2024 (а.с.14).
Представник позивача не зміг пояснити суду наявність двох дат закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.246 КК України незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, - карається штрафом від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Як передбачено статтею 65 КУпАП, незаконна порубка і пошкодження дерев або чагарників; перевезення, зберігання незаконно зрубаних дерев або чагарників; знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розсадниках і на плантаціях, а також молодняка природного походження і самосіву на площах, призначених під лісовідновлення, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вона цією особою.
Так, при вирішенні даного спору, суд бере до уваги відсутність постанови у справі про адміністративне правопорушення та відсутність вироку у кримінальній справі, які б доводили вину ОСОБА_1 у здійсненні ним адміністративного або кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи позовної заяви про те, що Державна екологічна інспекція Поліського округу була позбавлена можливості розглянути справу про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП саме внаслідок неявки останнього для надання пояснень не заслуговують на увагу.
Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, коли є дані про її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами та має відбуватись з суворим дотриманням процедури провадження, встановленої Законом.
Позивач не довів, що саме винні дії відповідача, до якого заявлено позов, привели до знищення 36 дерев породи «береза» та 27 дерев породи «осика», і як наслідок заподіяння шкоди державі на суму 210490,29 грн
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та знищенням дерев, та вини заподіювача шкоди.
Державна екологічна інспекція Поліського округу, звертаючись до суду з цим позовом, покладає обов`язок з відшкодування шкоди на відповідача, як винної особи у знищенні дерев. При цьому встановлення особи винуватця у знищенні цих дерев фактично ґрунтуються лише на матеріалах кримінального провадження, яке було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Однак дані матеріали не підтверджують того, що саме внаслідок винних дій відповідача були знищені вказані дерева.
За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивач не надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання йому майнової шкоди та причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями саме ОСОБА_1 .
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог на підставі поданих позивачем доказів у справі.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273. 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Державної екологічної інспекції Поліського округу, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області, до ОСОБА_1 про стягнення збитків – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи:
Позивач – Державна екологічна інспекція Поліського округу (вул.. Леха Качинського, 12а, м. Житомир; код ЄДРПОУ 42163803)
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Барашівська сільська рада Звягельського району Житомирської області (вул. Героїв Майдану, 10, с. Бараші, Звягельський район, Житомирська область; код ЄДРПОУ 04347628)
Відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Повне рішення складено 19 березня 2026 року
Суддя	  	Т.  Г.  Корсун