У К Р А Ї Н А
 
СОБОРНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 
 
49005, м. Дніпро, вул. Юрія Горовця, буд. 13, тел. 720-31-13

№ 201/2379/26
провадження 3/201/558/2026 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року    м. Дніпро 

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Антонюк О.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Відділу адміністративної практики Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 грудня 2025 року о 15 годині 24 хвилин, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 своєчасно не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки транспортного засобу чи безпечного об`їзду перешкоди для інших учасників дорожнього руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем «Фольцген», д/н НОМЕР_2 , під керуваннями водія ОСОБА_2 , який слідував у зустрічному напрямку. Після зіткнення автомобіль «Тойота» в некерованому стані продовжив свій рух та допустив наїзд на припаркований автомобіль «Лексус» д/н НОМЕР_3 , який припаркував водій ОСОБА_3 , в результаті порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
ОСОБА_1 був неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. 
В судове засідання з`явився адвокат Ведмедовського В.М., який заперечував винуватість свого клієнта та просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Наголошував, що коли його клієнт рухався дорогою, з правої сторони були припарковані авто та щоб їх об`їхати він виїхав на зустрічну смугу руху та бачив автомобіль «Фольцваген» але він був за 200 метрів та вважав, що встигне здійснити маневр об`їзду. Зауважив, що помітив, коли автомобіль «Фольцваген» в певний момент руху почав збільшувати швидкість, що на його думку і стало причиною зіткнення автомобілів.
Потерпілий ОСОБА_2  у судовому засіданні пояснив, що коли він рухався вул. Ливарною, попереду автомобіль «Тойота» раптово змінив напрямок руху вліво та виконуючи об`їзд перешкоди у вигляді припаркованих автомобілів не переконався в безпечності маневру, так як даний автомобіль виїхав на мою смугу руху, де і сталось зіткнення, почав застосовувати гальмування, але відстань була не велика, тому запобігти зіткненню не вдалось можливим. Зауважував, що водій автомобіля «Тойота» навмисно зазначає відстань більшою, задля уникнення відповідальності, тому що за такої відстані в 200 метрів автомобілі змогли б роз`їхатись, а також зазначає більшу кількість припаркованих автомобілів та не надав цього жодного підтвердження.
Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортами поліцейських, складеними за результатами вжитих заходів під час оформлення матеріалів за фактом ДТП; схемою місця ДТП від 18 грудня 2025 року, на якій зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення та місце розташування автомобіля «Фольцваген» після цього, при цьому з координат розміщення останнього на проїзній частині дійсно вбачається, що наслідки цієї події настали в результаті того, що водій автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_4 – ОСОБА_1 об`їжджаючи перешкоди не впевнився в безпечності свого маневру та не надав переваги у русі зустрічному автомобілю та виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого своїми діями спричинив створення аварійної обстановки іншому водієві автомобіля «Фольцваген», д/н НОМЕР_2 – ОСОБА_2 , який рухався по своїй полосі руху та не міг передбачити, але міг розраховувати на те, що у відповідності до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 також виконає правила дорожнього руху, в тому числі ті, що були поставлені йому у провину складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, також у протоколі зазначено перелік видимих пошкоджень цих транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; поясненнями водія-учасника пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 584225 від 06 лютого 2026 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.
Водночас твердження представника Ведмедовського В.М. з приводу того, що водій ОСОБА_2 рухався з перевищенням швидкості безпосередньо в момент зіткнення, вказані аргументи виходять за межі судового розгляду, оскільки провадження в даній справі здійснюється лише в рамках протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а тому суд розглядає справу саме в межах цього протоколу та фактичних обставин адміністративного правопорушення, викладених у ньому. 
Таким чином, з`ясовуючи ступінь участі (внеску) водія ОСОБА_1 у спричиненні протиправного наслідку, суд виходить з того, що порушення останнім правил щодо безпечного об`їзду перешкоди доводиться поза розумним сумнівом, а отже правопорушник мусив надати перевагу у русі водію ОСОБА_2 , який рухався по своїй полосі руху, при цьому слід враховувати, що ОСОБА_1 міг уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, оскільки видимість дороги у його напрямку руху при об`їзді перешкод не обмежувалась геометричними параметрами дороги, придорожніми спорудами, насадженнями або іншими об`єктами, у зв`язку з чим ця особа мала достатню видимість, на якій з місця водія можна було чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників руху, зокрема автомобіля «Фольцваген», який наближався, що відповідно давало змогу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності орієнтуватися під час керування для здійснення безпечного маневру. 
Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище доказам з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з автомобілем «Фольцваген».
Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та іншого майна, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також те, що є обґрунтовані підстави, що останній не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.
Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, 283, 284, 299 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд 
ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним  ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.
Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набрала законної сили:

Суддя: О.А. Антонюк