Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/139/26
Провадження № 3/382/135/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року            м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., при секретарі Матвієнко Ю. Л., за участю захисника адвоката Ванжули Я. В.,розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
До Яготинського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568524 від 16.01.2026 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, в якому вказано, що 16.01.2026 року, о 23 год 00 хв за адресою А/Д М03 Київ-Харків 101 км, громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував тз HONDA н. з. НОМЕР_2 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії (а саме ніколи не отримував), правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова серії ЕНА №5796446 від 24.09.2025 за ст. 125 ч. 2 КУпАП, чим порушив п. 2.1.а. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 125 КУпАП.
ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, повідомлений належним чином. Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Подав письмові пояснення в яких зазначив, що із матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення не вбачається долучених належним чином доказів того, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР України, за які його слід було зупинити, то всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 (пред`явлення документів) не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. В графі 11 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №568524 вказано “інші матеріали справи” і не зазначено, які саме матеріали, додаються, що свідчить про порушення вимог п. 9, 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом МВС України від 06.11.2015 р., №1376, оскільки зазначення в протоколі про долучення до нього матеріалів справи не є підтвердженням долучення будь-якого доказу, оскільки матеріали справи додаються до протоколу в силу вимог КУпАП, і в протоколі повинно бути зазначено які саме матеріали додаються до нього. В графі №12 протоколу серії ЕПР1 № 568524 відсутні відомості щодо дати, часу розгляду адміністративної справи. У листі також вказано “Додаток: на 9 аркушах”, але відсутня будь яка інформація про направлення до суду відеоматеріалів, відеофіксації, немає інформації щодо взагалі наявності відеоматеріалів а також носіїв (дисків тощо) на яких вона могла б зберігатись. Разом із тим відсутній опис матеріалів та додатків які направляються до суду це позбавляє сторону захисту можливості володіти інформацією які саме матеріали були направлені до суду. А тому виникає не розуміння яким чином відеоматеріали фіксації, були направлені до суду, що ставить під сумнів достовірність, повноту та правомірність даних відеоматеріалів і відеозаписи не можуть бути взяті до уваги як належний доказ, оскільки наявні порушення при направленні їх до суду.
Також сторона захисту звертає увагу суду на тому, що не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери" ”боді-камери”, не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Постанова серії ЕНА №5796446 не долучена належним чином до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №568524, оскільки у графі 11 «До протоколу додаються» даного протоколу про неї відсутні відомості і до нього вона не додана. Разом із тим матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 не містять доказів набрання зазначеною постановою серії ЕНА №5796446 законної сили.
Заслухавши доводи сторони захисту, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В силу ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч. 2-4 ст. 126 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Суд вважає доведеним, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується дослідженими у своїй сукупності письмовими доказами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568524 від 16.01.2026 року, який підписаний ОСОБА_2 без будь-яких зауважень чи заперечень; карткою обліку адміністративного правопорушення; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5796446 від 24.09.2025 року (доказів скасування даної постанови матеріали справи не містять); довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення; довідкою про належність транспортного засобу «HONDA CIVIC» н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 ; довідкою про неотримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами; відеозаписами з місця події. 
Як вбачається із відеозапису «126-5 Дубовчук», на даному відеозаписі було зафіксовано рух та зупинку (за допомогою проблискових маячків) транспортного засобу «HONDA CIVIC» н. з. НОМЕР_2 . Далі працівники поліції підходять до даного транспортного засобу, а саме до водійських дверей. Потім на відрізку часу 0:02:10-0:02:17 поліцейські попросили водія надати водійське посвідчення, на що ОСОБА_1 запитав «причина зупинки яка?», на що поліцейський відповів «підсвітка номерного знаку не працює у вас», на що ОСОБА_3 відповів «я вибачаюся». Далі на проміжку часу 0:02:40- 0:02:47 поліцейський знов попросив посвідчення водія, на що ОСОБА_1 відповів «посвідчення водія, мужики, не маю при собі», «і в дії не маю». Далі на проміжку часу 0:02:50-0:03:20 ОСОБА_1 говорить «я просто автошколу пройшов, получається, осьо буду здавати у вівторок саму практіку, теорію пройшов, часи наїздив. Посвідчення водія немає зараз, осьо буду здавать у вівторок».
Крім цього, як вбачається із зазначеного відеозапису на проміжку часу 0:03:43-0:04:30 ОСОБА_1 говорить працівникам поліції «а там уже була їзда без прав в мене раз». Далі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього будуть складені матеріали, на що останній говорить «а можна якось, будь ласка, без протоколу, прошу пожалуста. Там просто другий штраф буде дуже великий». В подальшому працівниками поліції було знов повідомлено, що буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а також роз`яснено його права та обов`язки, на що ОСОБА_1 заперечень не висловив.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.
Таким чином, судом відхиляються доводи сторони захисту, що будь-яких доказів на підтвердження вручення (отримання) ОСОБА_4 копії постанови серії ЕНА №5796446 від 24.09.2025 року або направлення йому даної постанови, оскільки на відеозаписі ОСОБА_1 особисто підтвердив, що він обізнаний у притягненні його до відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Крім цього, доказів скасування даної постанови на момент розгляду справи матеріали справи не містять.
Крім цього, судом не приймаються доводи сторони захисту, що постанова серії ЕНА №5796446 від 24.09.2025 не долучена належним чином до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №568524, а також те, що не можливо встановити обставину набрання її законної сили, оскільки безпосередньо сам протокол містить посилання на дану постанову, а також як вбачається із матеріалів справи дана постанова містить проставлення штампу з датою набрання законної сили, а саме 09.10.2025 року. Також судом відхиляються доводи щодо відсутності в протоколі не зазначено, які саме матеріали додаються, оскільки як вбачається із матеріалів справи сформованих органом поліції та переданих на розгляд суду, вони містять внутрішній опис в якому зазначено дев`ять документів, зокрема на дев`ятому аркуші міститься диск з відеозаписом, який стороні захисту за його клопотання було надано для ознайомлення. 
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про адміністративне порушення, а дії працівників поліції наразі не є предметом розгляду даної справи.
Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568524 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку, передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не звертався із позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не звертався із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, що позбавляє можливості враховувати доводи сторони захисту щодо неправомірності дій працівників поліції.
Крім цього, суд враховує, що за змістом КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення складається зі стадій, зокрема, порушення справи про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення й винесення у справі постанови. Остання полягає, зокрема, в тому, що саме компетентний орган (посадова особа) проводить розгляд справи й надає правову оцінку діям особи, що позначена в протоколі як особа, що притягується до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом ОСОБА_1 в повному обсязі мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в тому числі право на захист, надавати пояснення та заперечення, заявляти клопотання тощо.
Поряд з цим, доводи сторони захисту в частині того, що матеріали справи не містять відомостей щодо зупинки та підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спростовуються відеозаписом долученим працівниками, з якого вбачається, що на відрізку часу 0:02:10-0:02:17 після того як поліцейські попросили водія надати водійське посвідчення, ОСОБА_1 запитав «причина зупинки яка?», на що поліцейський відповів «підсвітка номерного знаку не працює у вас», на що ОСОБА_3 відповів «я вибачаюся». Тобто ОСОБА_1 заперечень щодо зупинки транспортного засобу не висловив.
Крім цього, суд відхиляє доводи захисника, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки був зроблений на невідомий пристрій, а у протоколі відсутня вказівка на долучення цього відеозапису. При цьому, даний відеозапис відображає обставини події, яка мала місце 16.01.2026 року та відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затверджену наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року. Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки. Тому доводи захисника щодо недопустимості відеозапису, як доказу, не знайшли свого підтвердження.
Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми. При цьому, матеріали справи, в тому числі й відеозапис, не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.
Як вже зазначалося, ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано. Обставини, які зазначені в протоколі, повністю узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами долученими працівниками поліції, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 16.01.2026 року за участю ОСОБА_1 .
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінив в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначені виявлені та встановлені порушення п. 2.1.а ПДР України, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Отже вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами захисника, який заперечує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених судом. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеними факти керування особою транспортним засобом, який яка не мав права керування таким транспортним засобом, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Переконливих доводів, які б безумовно були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та самої події, стороною захисту не наведено і при розгляді справи судом не встановлено.
Даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Наведені стороною захисту аргументи ніяким чином не спростовують наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Зокрема, вони не спростовують дані, в тому числі й письмові матеріали та відеозапис, що підтверджує поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 свідомо керував транспортним засобом, при цьому не маючи права на таке керування та відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, дані про особу порушника, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами баз його оплатного вилучення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 5 ст. 126, 252, 280, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, стягнувши з нього 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, код ЄДРПОУ: 37955989, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 488999980313030149000010001, код класифікації бюджету 21081300) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без вилучення транспортного засобу. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA908999980313111256000026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Повний текст постанови підписано 09.04.2026.

Суддя         М. М. Нарольський