Справа № 369/22188/25
Провадження № 3/369/4012/26 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України
09.03.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Права, передбачені ст. 268 КУпАП особі у судовому засіданні роз`яснені.

ВСТАНОВИВ:
11.11.2025 о 17:25 год. по вул. Крушельницької в с. Нове, Фастівського р-ну, Київської обл., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Puma державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Своїми діямиОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП– відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, зазначивши що дійсно 11.11.2025 керував автомобілем Ford Puma д.н.з. НОМЕР_2 , їхав у с. Нове та був зупинений працівниками поліції. Після перевірки документів поліцейські пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння вказуючи що вбачають для цього підстави, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився. Свою відмову обґрунтовує тим, що підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням у поліцейських не було, останні лише повідомили, що вікна автомобіля запотілі, проте причину зупинки поліцейські не пояснили. Зазначає, що працівниками поліції було порушено його право на приватність закріплене в ст. 32 Конституції України, оскільки, на його думку, перед подією зазначеною в протоколі поліцейські при патрулюванні побачили ОСОБА_1 в районі набережної м. Боярка та спостерігали за його дозвіллям, при цьому поліцейські побачили як останній тримає в руках пусту жерстяну пляшку з під пива, після чого вирішили дочекатись поки ОСОБА_1 поїде з місця відпочинку та прослідували за ним. Вважає, що не мав обов`язку проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в найближчому медичному закладі, оскільки дії поліцейських у зв`язку з зупинкою його транспортного засобу були незаконними.
Вислухавши пояснення, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Тобто склад даного виду правопорушення повинен містити прямий умисел особи та її свідоме ставлення до настання наслідків своєї протиправної поведінки.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний: - виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; - не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Не дивлячись на невизнання вини у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, винуватістьОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510148 від 11.11.2025 року;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2025 року;
- копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.11.2025 року;
- дисками з відеозаписами обставин долученими до протоколу.
Так відповідно до переглянутого відеозапису працівники поліції зупинили автомобіль Ford Puma д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , назвали водієві причину зупинки (щодо порушення п.9.9 ПДР). Під час спілкування з водієм поліцейський виявив ознаки алкогольного сп`яніння, про які повідомив ОСОБА_1 , а саме різкий запах алкоголю з салону автомобіля та пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі.Крім того працівник поліції звертає увагу ОСОБА_1 на запітніле скло як на можливу ознаку того, що він може бути в стані алкогольного сп`яніння.  ОСОБА_1 при цьому декілька разів висловлює заперечення відносно причини зупинки і відмовляється проходити огляд.В подальшому поліцейський повідомив про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та надає чіткі відповіді на запитання ОСОБА_1 стосовно складених адміністративних матеріалів.
Суд звертає увагу на те, що у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» наведено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу патрульним поліцейським, одна з яких, зокрема, порушення водієм правил дорожнього руху. Відтак працівник поліції вбачаючи в діях водія ОСОБА_1 ймовірне порушення ПДР, здійснив зупинку транспортного засобу Ford Puma д.н.з. НОМЕР_2 .
При цьому працівники поліції помітили запітнілі вікна автомобіля і що через конденсат водій має обмежену оглядовість, що перешкоджає безпеці руху, даний факт не свідчить про незаконність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання зазначеного пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відповідно до приписів п.2.5 ПДР України, у водія ОСОБА_1 не було жодних перешкод пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу чи проїхати в найближчий медичний заклад. Свою відмову ОСОБА_1 мотивував безпідставністю зупинки, оскільки вбачав, що за ним працівники поліції ведуть спостереження чим порушують право на приватність, а відтак подальші дії поліцейських вважав незаконними.
Доводи ОСОБА_1 щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, як на підставу закриття провадження у справі за інкримінованим правопорушенням, суд не приймає до уваги у зв`язку з тим, що не згода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в разі наявності на те відповідних правових підстав. Не виконання такого обов`язку, тобто відмова водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, має наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, суд розглядає справу лише щодо особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та виключно в межах інкримінованого правопорушення відповідно до обставин викладених в протоколі. Суд вважає, що обставини на які вказує ОСОБА_1 не свідчать про наявність підстав для закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, та не можуть бути підставою для уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки не спростовують обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а також долучених доказів.
Отже, на думку суду, в матеріалах справи зібрано достатньо доказів на підставі яких суд може прийняти рішення у справі.
Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з переглянутого відеозапису та матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
З дослідженого відеозапису зловживання поліцейським своїми правами і повноваженнями в цій частині не вбачається.
Суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Як слідує із відеозапису, волевиявлення водія ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.
Вказані обставини безпосередньо зафіксовані на відеозапису, перебувають у логічному взаємозв`язку і послідовності із іншими наявними у справі доказами та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначена у протоколі інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долучених до протоколу відеофайлах, зокрема перебування водія ОСОБА_1 за кермом, пропозиція водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, відмова водія від проходження такого огляду, що утворює склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінивши докази в їх сукупності, приходжу до переконання, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи і були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.
Підстав для застосування строків накладення адміністративного стягнення визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП та закриття провадження у справі визначених ст. 247 КУпАП судом не встановлено.
Таким чином, оцінюючи у сукупності викладені докази приходжу до висновку про доведеність виниОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Крім того, згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 245, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та призначити стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф вноситься порушником в установу банку України, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, вказаного вище, надсилається порушником до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
У разі примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Суддя         Михайло КУЦЕНКО