Справа № 523/18771/25
Провадження №2/523/2392/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси в складі: 
головуючого судді – Мурманової І.М. 
за участі секретаря судового засідання – Ямкового Д.Ю.
представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чекмарьової Л.Ю.
відповідача – ОСОБА_2 
представника відповідача – Мороз І.Ф. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - 
ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, звернулась адвокат Чекмарьова Лариса Юріївна. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 05 серпня 2025 року у дворі за адресою: вул. Академіка Заболотного, буд. 57, корп. 1, м. Одеса, невідома особа облила хімічною речовиною транспортний засіб марки HYUNDAI модель І30, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . В результаті чого на кузові пошкоджено лакофарбове покриття автомобіля, копія фотознімків додаються до матеріалів справи.
У ході перевірки інформації співробітниками поліції було встановлено особу, яка вчинила злочин, нею виявилась ОСОБА_2 25.08.2025 року було проведено огляд автомобіля, 01.09.2025 року судовим експертом складено Висновок, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля HYUNDAI І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 05.08.2025 року, визначається рівною 53 224,32 грн. 
З урахуванням викладеного представник позивача просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 53 224,32 грн; моральну шкоду у розмірі 20 000 грн; витрати за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 5 000,00 грн; витрати за правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 969 грн. 
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в судове засідання. 
Не погоджуючись з позовними вимогами 28.10.2025 року (вх. №44898) ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач зазначила, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Зазначила, що вона спеціальної хімічної речовини не виливала, в коридорі стояла пляшка з якось речовиною, що від неї зійде краска з авто вона не могла й припустити. В рапорті зазначено, що пошкоджено лише лакофарбне покриття кузову, про фари не вказано. Також, зазначила, що огляд ТЗ відбувся 25.08.2025 року, тобто через 20 днів після того, як відбулись події. Зазначила, що вимоги з приводу заміни 2-х фар є безпідставними. Щодо моральної шкоди зазначила, що позивачем не доведено моральної шкоди, надані виписки не свідчать про наявність моральних страждань. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначила, що такі не відповідають розумності (а.с.65-70). 
До відзиву на позовну заяву заява надала власні медичні виписки. 
Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву, на адресу суду з підписом представника позивача надійшла відповідь на відзив. 
Згідно відповіді представник зазначила, що в матеріалах справи наявні підтвердження того, що відповідачем було завдано майнової шкоди автомобілю позивача HYUNDAI 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме, фотознімки та відео. 
Окрім того, позивачем було здійснено експертне дослідження щодо вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI 130 реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 05.08.2025 року. 
Відповідно до наявного в матеріалах справи Висновку експерта №118-25 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу HYUNDAI 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з додатками від 01.09.2025 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 05.08.2025 року, визначається 53 224,32 грн. з якого вбачається, що пошкодження внаслідок події, яка відбулася 05.08.2025 року, визначається 53 224, 32 грн. 
З огляду, на вищезазначене відповідач повинен відшкодувати позивачці збитки, які Позивачка зазнала для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), які були спричиненні внаслідок неправомірних дій відповідача у розмірі 53 224,32 грн.
Відповідач вводить суд в оману, оскільки наведені обставини справи відповідачем у відзиві на позовну заяву повністю суперечать наданим письмовим поясненням Відповідача у ДОП СП відділу поліції №3 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області, а саме, у відповідач стверджує, що «ніякої шкоди не збиралася робити, була якась рідина в пляшці, яка валялась в квартирі, спочатку відповідач думала її викинути, підійшла до сміттєвого баку і чомусь не знаючи чому таке виробила, та навіть не запам`ятала, через те що провали в пам`яті. 
В пляшці була якась коричнева рідина, та хотіла напевно просто засмітити цією коричневою рідиною машину», однак, у письмових поясненнях ДОП СП відділу поліції №3 Одеського районного управління Одеської області від 12 серпня 2025 року, повідомила наступне: «Що повертаючись дістала зі своєї сумки пляшку з водою, попила з неї та поклала назад у сумку». 
Тобто, відповідач у відзиві виклала обставини, які суперечать її власним письмовим поясненням наданим працівникам поліції (письмові пояснення наявні в матеріалах справи). Такі протиріччя свідчать про недостовірність позиції відповідача та мають бути оцінені судом відповідно до ст 89 ЦПК України. 
Не відповідає дійсності твердження відповідача у відзиві на позовну заяву, що «Позивач практично йшла майже за нею і біс змісив облити брудом автомобіль», адже, згідно наявного відеозапису в матеріалах справи та письмових пояснень ДОП СП відділу поліції №3 Одеського районного управління Одеської області від 05 серпня 2025 року, позивача на місці подій в той час не було, тільки близько 13:40 підійшовши до автомобіля HYUNDAI І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 вона побачила, що автомобіль пошкоджено.
Тому вважає, що відповідач надає суперечливі аргументи, намагається перешкоджати у правильному вирішенні справи та вводить суд в оману з метою уникнення відповідальності та подальшого відшкодування завданої позивачу шкоди. 
Таким чином, відповідачка визнає завдану матеріальну шкоду автомобілю позивачки, та підтверджує факти, що саме нею було облито машину, внаслідок чого завдано матеріальні збитки. Отже, наведені відповідачем пояснення у відзиві, які кардинально відрізняються від пояснень, наданих працівникам поліції, свідчать про недостовірність її позиції.
Щодо відшкодування моральної шкоди, представник позивача зазначила, що внаслідок стресу, спричиненого неправомірними діями відповідача, у позивача виникли головні болі, біль у ділянці серця, підвищення тиску, шум у голові, шатніть при ході, набряки кінцівок, порушення сну та загальна слабкість, тому 06 серпня 2025 року позивач була вимушена звернутися за медичною допомогою до ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря», де після огляду лікарем їй було встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба 2 ст., ступінь 2, ризик 4, СН2А, дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. (декомпенсація), посттравматичний стресовий розлад. 
Психоемоційне потрясіння, отримане під час вказаної події, призвело до поглиблення хвороби та виникнення посттравматичного стресового розладу. У зв`язку з погіршенням стану лікарем рекомендовано ургентну госпіталізацію до кардіологічного відділення, а також консультацію кардіолога та невролога, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого та направленням від 06.08.2025 року. 
Через необхідність лікування позивач понесла додаткові матеріальні витрати, зокрема на лікарські засоби, обстеження, транспортні витрати та оплату правничої допомоги. Внаслідок неправомірних дій Відповідача Позивач зазнала значних моральних страждань, постійно перебуває у пригніченому, схвильованому та тривожному стані, боїться повторення подібних дій та можливого фізичного насильства з боку Відповідача.
Таким чином, дії відповідача призвели як до матеріальних збитків, так і моральної шкоди, що підтверджується медичними документами та поведінкою позивача після події.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, потрібна наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
Щодо заперечень з приводу витрат на правничу допомогу. 
На підтвердження понесених витрат до позовної заяви було додано: Договір № 305 про надання правничої допомоги від 08 серпня 2025 року, додаткову угоду №1 до № 305 про надання правничої допомоги від 08 серпня 2025 року. 
Відповідно до п. 2 Додаткової Угоди №1, Вартість послуг за надану правничу допомогу складає 20 000,00 гривень та зазначається БЮРО у рахунку на оплату гонорару за фактично виконану роботу. Детальний Опис наданих послуг адвокатом зазначається в Акті №1 від 30.10.2025 року, який додається. 
Вважає, що позивачем надані належні докази на обґрунтування понесених витрат з оплати гонорару за надану правничу допомогу та сума витрат на правничу допомогу є співмірною із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони.
З урахуванням викладеного представник позивача просить: позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити у повному обсязі (а.с.84-94). 
Також, на адресу суду 14.11.2025 року (вх. №48383) надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначила, зо наданий відеозапис не підтверджує розмір матеріальної шкоди. Відповідач не визнає пошкодження фари та переднього бамперу які були оглянуті з порушенням фото фіксації об`єкта. 
Щодо моральної шкоди зазначила, що позивач не довела обставин того, що у позивачки вже були наявні хвороби про які вказано у позові, а тому причино-наслідкових зв`язків між цими хворобами та подією, яка відбулась 05.08.2025 року позивачем не доведено. Позивач не довела того, що була госпіталізована. 
Щодо навмисного пошкодження ТЗ, зазначила, що не мала попередніх намірів, дії виникли спонтанно, про те, що вчинила забула, чим старіше людина, тим більше впадає в дитинство. 
Щодо пошкодження фар зазначила, що на протязі 20 днів, позивач могла вчиняти будь-які маніпуляції з приводу фар. У відповіді на відзив позивач не спростувала дані твердження та лише зазначила, що це є припущенням. 
Щодо перерахованих хвороб, відповідач зазначила, що позивач не довела того, що в неї не було таких, а тому відповідач заперечує факт того, що дані хвороби раптово виникли після 05.08.2025 року. 
Щодо витрат на правничу допомогу, зазначила, що такі, є необґрунтовано завищеними, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.99-106). 
На адресу суду 17.11.2025 року (вх. №48582) надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с.115-118). 
До заяви про збільшення розміру позовних вимог, представник позивача надала: рахунок фактуру від 13.11.2025 року, акт виконаних робіт, платіжну інструкцію, на суму 68 124, 00 гривень (а.с.119-122).
Ухвалою суду від 19.11.2025 року - прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в редакції від 17.11.2025 року (а.с.128). 
Не погоджуючись з заявою про збільшення розміру позовних вимог, на адресу суду 16.01.2026 року (вх. №2097) надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, відповідач зазначила, що доводи позивача з приводу заміни двох фар не підлягають задоволенню, оскільки не є обґрунтованими. 
Зазначає, що експертиза була проведена без виклику відповідача та без її належного повідомлення. 
Зазначила, що в акті виконаних робіт №АВ-00000143 від 14.11.2025 року відсутня заміна правої та лівої передніх фар, тобто фари не замінювались, їх полірували на суму 3 600 гривень. 
Також, зазначає, що пояснення позивача від 05.08.2025 року та в протоколі прийняття заяви від 05.08.2025 року не вказано, що є пошкодження двох фар ТЗ. Також, зазначила, що співробітники поліції які оглядали ТЗ в своїх доповідях, рапортах, талоні повідомлення вказали наступне: 
Рапорт за підписом ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області в якому не вказано про фари, тільки вказано … «на кузові ТЗ пошкоджено лакофарбне покриття (злізла фарба)». Копія рапорту знаходиться в матеріалах справи. Талон повідомлення від 06.08.2025 року в якому теж вказано «невідома речовина роз`їла краску». Про фарби теж не вказано. Талон підписано майором поліції Кудренко Р.В. Довідка «Про результати проведення перевірки інформації викладеної в матеріалах ЖЄО №2783 від 05.08.2025 року – вказано про пошкодження лакофарбного покриття автомобіля, про пошкодження фар теж не вказано. 
Збільшення позовних вимог позивач доводить актами на виконані роботи та квитанцією на оплату. 
Відповідач зазначає, що з приводу вартості матеріальної шкоди наявні чисельні протиріччя, а саме: при аналізі списку (переліку) пошкоджень, які виявив судовий експерт Крутих Є.О. на які він вказав у своєму Висновку №118-25 та списку (переліку) запчастин та робіт відповідно до надано позивачем Акту виконаних робіт №АВ-00000143 від 14.11.2025 року тотожність відсутня: 
В акті виконаних робіт від 14.11.2025 року з`являється ремонт переднього бамперу, який був відсутній в переліку пошкоджень
Фарбування дверей правих передніх внутрішня сторона, який був відсутній в переліку пошкоджень 
Фарбування дверей правих задніх внутрішня сторона, який був відсутній в переліку пошкоджень 
Зняття заднього бамперу був відсутній в переліку пошкоджень 
Стійка права кузова – фарбування яка була відсутня в переліку пошкоджень 
Стійка ліва кузова – фарбування яка була відсутня в переліку пошкоджень 
Придбання нових передніх фар відсутнє (їх не треба було міняти на нові) але експерт явно по проханню позивача надав їх до переліку запчастини для збільшення сум збитків. 
Фарбування накладки переднього бамперу на HYUNDAI І30 – це зовнішній захисний елемент, що кріпиться знизу та контуру основного бампера, це її основне місце, вона захищає від каміння та бруду і за час експлуатації (13 років) найбільше пошкоджується, але це не відноситься до пошкоджень в наслідок розлиття невідомої речовини. 
Фарбування накладки переднього бамперу відсутнє в переліку пошкоджень, тому, відповідач теж не погоджується із цим, пунктом так званих реальних збитків. 
Відповідач зазначає, що всі вище перелічені роботи не стосуються предмету спору та не являються причинно-наслідковими як, такі, що не могли бути пошкоджені відповідачем, це чітко видно на записах з камери спостереження, також вони відсутні у висновку №118-25 від 01.09.2025 року. 
Вказана калькуляція розрахована за комп`ютерною програмою Audatex, що відповідає умовах чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма Audatex рекомендована п.59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом №142/5/2092 МЮ України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року, а тому посилання позивача на акт виконаних робіт є безпідставним, а тому не є належним та допустимим доказом. 
З урахуванням викладеного просить відмовити в задоволенні заяви про збільшення позовних вимог (а.с.134-138). 
Так, на адресу суду 04.02.2026 року (вх. №5173) надійшли заперечення на відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог. 
Відповідно до якого представник зазначила, що відповідно до п.1.3 Висновку експерта №118-25 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу HYUNDAI І130, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 01.09.2025 року, було виявлено пошкодження: фара передня ліва: сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною, тріщини; фара передня права: сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною, тріщини.
Посилання відповідачки на те, що замість заміни фар було виконано їх полірування, не спростовує факту пошкодження фар у результаті дії хімічної рідини та не доводить відсутність шкоди. 
Полірування є лише тимчасовим та косметичним способом усунення зовнішніх дефектів і не гарантує відновлення первісних властивостей деталей. 
В матеріалах справи наявні фотознімки пошкодженого автомобіля, зокрема фар, зроблені позивачем, а також у Висновку експерта №118-25 на сторінці 25 є фото пошкоджень передньої лівої фари (фото 10,11,12) та на сторінці 26 є фото пошкоджень передньої правої фари (фото 13,14,15,16). 
Тому вважаємо, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено пошкодження автомобіля позивача, зокрема, фар, що підтверджується належними доказами. 
Крім того, твердження відповіда про нібито «безпідставне збільшення збитків» є оціночним та не підтверджені жодними належними доказами. Більш того, під час судового розгляду справи відповідачка визнала власну вину у повному обсязі та висловила щире каяття щодо вчиненого правопорушення. Таким чином, відповідачка фактично намагається перекласти негативні наслідки власних умисних дій на позивача, що суперечить вимогам цивільного законодавства.
Різниця між сумою матеріальної шкоди, визначеною Висновком експерта №118-25 від 01.09.2025 року у розмірі 53 224,32 грн., та фактичною вартістю відновлювального ремонту згідно Рахунку-фактури №АВ-00000160 від 13.11.2025 року та Акту виконаних робіт №АВ-00000143 від 14.11.2025 року у розмірі 68 124,00 грн., пояснюється тим, що експертний розрахунок є попереднім і здійснюється без розбирання транспортного засобу. Роботи виконані спеціалістом, а саме ФОП ОСОБА_3 , яка має відповідний вид діяльності, а саме технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, яка має право надавати дані послуги
Під час фактичного проведення ремонтних робіт було виявлено додаткові пошкодження та необхідність виконання додаткових технологічних операцій, що є типовим для випадків хіміного пошкодження лакофарбового покриття. Саме тому остаточна вартість ремонту може перевищувати суму, визначену експертом.
Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Позивач вже здійснила відновлювальний ремонт транспортного засобу та, відповідно, понесла реальні витрати, розмір яких підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, Рахунком-фактури №АВ-00000160 від 13.11.2025 року та Актом виконаних робіт №АВ-00000143 від 14.11.2025 року.
Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. 
При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. 
Експерт, як спеціаліст у відповідній галузі, має право робити висновки виключно на основі фактичних даних, отриманих під час огляду. 
Отже, доводи відповідача щодо відсутності доказів пошкодження автомобіля, зокрема, фар, є спростованими та не підтвердженими належними доказами та спрямовані на уникнення відповідальності (а.с.139-147). 
Також, на адресу суду 20.02.2026 року (вх. 8344) надійшли заперечення на відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до наданих заперечень, суд зазначає, що відповідач фактично продублювала попередні заперечення. 
Відповідач зазначила, що в даному випадку вона визнає загальну провину, але лише в тій частині де її провина збігається з причинно наслідковими подіями, тобто з реальними пошкодженнями. 
З урахуванням викладеного просить прийняти до уваги вказані заперечення, позов задовольнити частково, без урахуванням фар та додаткових робіт які вказані в акті виконаних робіт (а.с.159-166). 
В судовому засіданні представник позивача адвокат Чекмарьова Л.Ю. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав, що викладені у позові, а також відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог, зазначила, що позов є доведеним належними та допустимими доказами.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_4 зазначили, що підтримують раніше надані заперечення та відзиви, просили врахувати обставини, що в них викладені, зазначили, що позов визнають частково, окрім стійки А та Б, фарбування дверей, бамперу переднього, фарбування бамперу заднього. 
Заслухавши пояснення представника позивача, яка просила позов задовольнити, відповідача та представника відповідача, які просили позов задовольнити частково, дослідивши матеріали справи, докази надані на підтвердження обставин позову, та заперечення на спростування обставин позову в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. 
Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме пошкодження авто позивача, позивач зазнала матеріальних збитків, які згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог становлять 68 124, 00 гривень та моральної шкоди, яку позивач оцінила в розмірі: 20 000 гривень. 
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Судом досліджуються наступні документи надані на підтвердження обставин позову. 
Так, відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку №27783 при прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, надійшла заява наступного змісту: 05.08.2025 року о 14год. 01 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.08.2025 року о 13 год. 30 хв за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, буд. 57/1 Заявник: Голова ОСББ власник авто HYUNDAI І30 номерний знак НОМЕР_1 – невідомі облили речовиною, на авто злізла фарба. Заявник ОСОБА_1 . Просить вжити заходів до невстановленої особи, яка в період час 05.08.2025 року з 13 год. по 14 год. пошкодила ТЗ заявника, розливши невідому речовину, яка роз`їла фарбу на авто (а.с.15). 
Так, згідно супровідного листа на адресу адвоката Чекмарьової Л. за підписом начальника ОРУП № 1 ВП № 3 М. Черній зазначено – за результатами перевірки встановлено особу, яка вчинила пошкодження ТЗ, а саме ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведеними заходами встановлено, що у зазначеному випадку мають місце цивільно-правові відносини, які не належать до компетенції НПУ (а.с.16). За результатами перевірки винесено довідку (а.с.17). 
Так, відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.08.2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 просить прийняти міри до невідомої особи (а.с.18). 
Також, 05.08.2025 року ОСОБА_1 надала пояснення щодо події (а.с.19). 
До матеріалів справи надано фототаблицю № 1 (а.с.20). 
Також, встановлено, що 12.08.2025 року ДОП СП ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області було відібрано письмові пояснення від ОСОБА_2 . Згідно яких остання зазначила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 декілька років. Приблизно 12 години вийшла з роботи. Дістала із сумки пляшку з водою і полила з неї, та поклала назад в сумку. З головою ОСББ напружені ще з 2015 року. Поводила себе несправедливо з боку ремонтних робіт. Зазначила, що з її боку неприязних відносин не було (а.с.20зв.-21). 
Так, згідно висновку експерта № 118-25 експертного-товарознавчого дослідження КТЗ HYUNDAI І30 номерний знак НОМЕР_1 , складеного 01.092025 року зазначено: 
20.08.2025 року до ФОП ОСОБА_5 надійшла заява від громадянки ОСОБА_1 , з прохання провести транспортно-товарознавче дослідження. 
На вирішення дослідження поставлено питання: Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI І30 номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулась 05.08.2025 року? 
Згідно висновку експерта з п.1.3 Визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ має механічні пошкодження складових частин , а також визначені нижче переліки складових частин, для усунення яких потрібен відновлювальний ремонт, обсягом, наведеним у калькуляції (додаток до висновку): 
Фара передня ліва – заміна; 
фара передня права - заміна; 
бампер передній – порушення ЛФП, сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною – пофарбування; 
крило переднє праве – порушення ЛФП, сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною – пофарбування; 
зовнішня ручка передньої правої двері - порушення ЛФП, сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною - пофарбування; 
двері задні праві - порушення ЛФП, сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною – пофарбування; 
капот - порушення ЛФП, сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною – пофарбування; 
двері передні праві - порушення ЛФП, сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною – пофарбування; 
ковпак зовнішньої ручки передньої правої двері - порушення ЛФП, сліди контакту на поверхні фари з невідомою речовиною – пофарбування
висновок: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ внаслідок події, які відбулась 05.08.2025 року, визначається рівною 53 224, 32 гривень. 
Надано ремонтну калькуляцію № 118-25 від 01.09.2025 року виготовлено за системою Audatex (а.с.26-36).
Щодо виклику на проведення експертного дослідження, встановлено, що судовим експертом на номер телефону НОМЕР_3 було направлено запрошення на проведення експертизи (а.с.37). 
Також, надано фототаблицю, згідно якої: 
фото № 7 – пошкодження капота
фото № 8 – пошкодження капота
фото № 9 – пошкодження капота
фото № 10 – пошкодження передньої лівої фари, переднього бампера 
фото № 11 – пошкодження передньої лівої фари, переднього бампера 
фото № 12 – пошкодження передньої лівої фари, переднього бампера 
фото № 13 – пошкодження переднього правого крила, передньої правої фари 
фото № 14 – пошкодження переднього правого крила, передньої правої фари 
фото № 15 – пошкодження переднього правого крила, передньої правої фари 
фото № 16 – пошкодження переднього правого крила, передньої правої фари 
фото 17 – вид авто з боку 
фото 18 – наближене фото 
фото № 19 – пошкодження зовнішньої ручки передньої правої двері 
фото №20 – пошкодження зовнішньої ручки передньої правої двері 
фото № 21 – пошкодження переднього бамперу 
фото № 22 - пошкодження переднього бамперу (а.с.26-41). 
Згідно платіжного доручення за проведення експертизи позивач сплатила 5 000 гривень (а.с.42). 
Так, відповідно до рахунку-фактури №АВ-00000160 від 13.11.2025 року вартість робіт становить – 68 124, 00 гривень (а.с.119). 
Згідно акту виконаних робіт №АВ-00000160 зазначено: найменування робіт визначено на 26 одиниць, серед проведених робіт зазначено Стійка права кузова «А» - фарбування. Стійка ліва кузова «А» - фарбування по 2 940, 00 гривень за кожну, порядковий номер №18,19. 
З даного приводу суд зазначає, що відповідач заперечувала обставини щодо наявності вини з пошкодження стійки, та як наслідок проведення ремонтних робіт з їх фарбування. 
Суд зазначає, що у висновку експерта, відповідно до наданих фотографій пошкоджень, експертом не було зазначено з приводу пошкодження стійки правої та лівої кузова, та відповідно проведення ремонту – пофарбування. 
В ремонтній калькуляції також відсутня інформація щодо проведення ремонту, фарбування стійки, які визначені у акті виконаних робіт під № 18,19. 
Представник позивача не надала пояснень з приводу фарбування даних деталей та не довела необхідності проведення їх фарбування, як того, що сталось внаслідок дій відповідача 05.08.2025 року. 
Щодо заперечень відповідача з приводу відсутності пошкодження фар та не фіксування даного порушення працівниками поліції, суд зазначає, що таке твердження судом до уваги не приймається, оскільки, у висновку експерта встановлено, що й підтвердження фотофіксацією, що в ТЗ позивача пошкоджені: передня ліва фара (фото № 10,11,12), передня права фара (фото № 13,14,15,16). У таблиці Вигляд ремонтних дій – зазначено – заміна. В ремонтній калькуляції, з якої погодився відповідач зазначено – обидні протитуманні фари зняти/встановити, фари відрегулювати.
Отже, заперечення відповідача з приводу відсутності в її діях вини щодо пошкодження фар, судом до уваги не приймаються, як такі, що спростовані матеріалами справи. 
Суд, додатково зауважує, що відповідач власного висновку не надала, тобто не спростувала обставин того, що позивачем в результаті проведеного ремонту, було здійснено заміну фар та їх полірування. 
Щодо того, що при огляді авто та виявлені пошкоджень працівниками поліції не були зафіксовані всі пошкодження, які були виявлені експертом, суд зазначає, що наданий до матеріалів зареєстрованих в ЖЄО № 27783 від 05.08.2025 року надано дві фото авто з фіксацією очевидно видних пошкоджень, детальний огляд авто на предмет пошкодження в результаті полиття невідомою речовиною, було проведено експертом. 
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, в даному випадку суд погоджується з запереченнями відповідача з приводу того, що позивачем не доведено необхідності проведення ремонтних робіт визначених порядковим номером 18,19 в акті виконаних робіт щодо фарбування стійки правої, лівої на загальну суму 5 880, гривень. 
Решта позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження ТЗ, є доведеним та підтвердженими письмовими доказами, а відтак підлягають до задоволення. 
Судом не приймаються до уваги доводи відповідача, з приводу того, що вона діяла як дитина, (впала в дитинство) та, після вчинення дій з приводу облиття авто, взагалі забулась про цей випадок, як не значний, та такий, що не тягне за собою відповідальності, як такі, що суперечать нормам законодавства та прямо суперечать нормам ст. 1166 ЦК України. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі: 20 000 гривень, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди.
Згідно положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст.23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, обґрунтовуючи завдання моральної шкоди позивач зазначила, що після події 05 серпня 2025 року у позивача погіршилося самопочуття, а саме виник головний біль, біль в серці, шум в голові, шаткість при ході, порушення сну, підвищення тиску, набряки кінцівок, стан погіршився після перенесеного стресу. 
Позивач вимушена була звернутися до лікарні ТОВ «Амбулаторія сімейного лікаря». Після огляду лікарем було встановлено діагноз гіпертонічна хвороба 2 ст, ступінь 2, ризик 4, СН2А ДЕП 2 ст декомпенсація. Посттравматичний стресовий розлад. Рекомендовано-Ургентна госпіталізація в кардіологічне відділення, консультація кардіолога, невролога, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого позивачка від 06.08.2025 року та направлення до кардіолога від 06.08.2025 року. 
Тому після даної події позивача було відправлено на госпіталізацію та остання понесла грошові витрати лікування та лікарські засоби. А відтак, спричиненні дії зі сторони відповідачки завдали позивачу, окрім майнової шкоди, ще й моральну шкоду. 
Позивач вимушена була витрачати свій час на спілкування та відвідування відділення поліції, судового експерта, звертатися за правничою допомогою до адвоката, піддавалася стресу.
Заперечуючи розмір та наявність, як такої моральної шкоди, відповідач зазначила, що позивачем не доведено того, що в останньої не було зазначених захворювань раніше, та не доведено, що такі виникли саме внаслідок події 05.08.2026 року. 
Разом з цим, судом із виписки від 06.08.2025 року встановлено, що повний діагноз: основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення). Тобто з даної виписки встановлено, що причиною звернення стали - головний біль, біль в серці, шум в голові, шаткість при ході, порушення сну, підвищення тиску, набряки кінцівок, стан погіршився після перенесеного стресу.
Також, судом враховуються та приймаються до уваги доводи щодо того, що внаслідок подій від 05.08.2025 року, позивач зазнала моральних страждань, що зокрема були викликані й зверненням до правоохоронних органів, адвоката, експертної установи, що в цілому зумовило та призвело до порушення звичного розкладу життя та докладання додаткових зусиль для відновлення та налагодження звичного та способу життя. 
Отже, суд критично оцінює заперечення відповідача щодо не доведення позивачем наявності моральної шкоди, та відхиляє доводи відповідача, що така відсутня через те, що позивач не надала доказів причинно-наслідкового зв`язку, а наявні хвороби не виникли зненацька. 
Разом з цим, судом встановлено, що відповідач у справі є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання. 
Відповідно судом враховується обставина того, що визначений позивачем розмір моральної шкоди на рівні 20 000 гривень, буде надмірним тягарем для відповідача та призведе до надмірних фінансових витрат, що стане надмірним тягарем для відповідача. 
При визначені розміру моральної шкоди судом враховується: характер та інтенсивність пережитих страждань: суд враховує глибину та тривалість душевних переживань, фізичного болю, а також інші негативні наслідки, яких зазнала особа; вини особи, яка завдала шкоди: розмір шкоди може бути збільшений у разі умисного заподіяння шкоди або наявності грубої недбалості; матеріального та соціального становища потерпілого: суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення; інших обставин справи: суд може враховувати й інші обставини, які мають значення для справедливого вирішення справи.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що з урахуванням розумності та соціального становища, як позивача так і відповідача, яка є особою з інвалідністю 2 групи, розумним буде стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі: 10 000 гривень. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі: 20 000 гривень. 
Згідно договору №305 про надання правничої допомоги від 08.08.2025 року АБ «Лари Чекмарьової» з однієї сторони та ОСОБА_1 уклали договір, предметом якого є зобов`язання надати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. 
Відповідно до додаткової угоди № 1 до Договору №№305 про надання правничої допомоги від 08.08.2025 року п. 2 визначено – вартість послуг за надану правничу допомогу складає 20 000 гривень (а.с.45-47). 
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до запровадженого принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 3.10.2019р. по справі № 922/445/19, дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Враховуючи, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвоката на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт у суді, ціною позову та значенням справи для сторін, частковим задоволенням позову, суд вважає, що визначений адвокатом розмір витрат у розмірі 20 000 гривень на оплату послуг є таким, що відповідає критерію розумності та пропорційності. 
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Таким чином, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі: 62 244 гривень, за вирахуванням суми вартості відновлювального ремонту у розмірі: 5 888 гривень, зазначеного в акті виконаних робіт під № 18,19; стягнення моральної шкоди в розмірі: 10 000 гривень, що на думку суду буде справедливою компенсацією позивачу і відповідає принципу розумності та справедливості з огляду на конкретні обставини даної справи.
Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  ч. 2 передбачено - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Так, судом встановлено, що позивачем понесені наступні судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору та витрати зі сплати експертизи в розмірі: 5 000 гривень (а.с.42). 
Щодо витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне. 
Згідно з п.9 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.133 ст. 137, 139, 141 ЦПК. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів (ч.2 цієї статті).
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Враховуючи викладене, а також те, відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання (а.с.73), суд приходить до висновку про звільнення відповідача від сплати судового збору.
З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати пов`язані з оплати транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі: 5 000 гривень. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1167, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 76-84, 133,137, 141, 258, 259, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) – відшкодування матеріальної шкоди в розмірі: 62 244 гривень. 
В решті позовних вимог – залишити без задоволення. 
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) – моральну шкоду в розмірі: 10 000 гривень. 
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) – витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі: 20 000 гривень та витрати з оплати транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі: 5 000 гривень, що загалом становить – 25 000 гривень. 
Компенсувати понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 969, 00 гривень, за рахунок держави. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 14.04.2026р.
Суддя: