СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Харків Справа № 917/1478/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.,
за участю секретаря судового засідання Пархоменко О.В.;
представники сторін не з`явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"(вх. №2520 П/1) на рішення ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М. 06.11.2025 без виклику сторін у справі №917/1478/25 
за позовом Комунального підприємства "Екосервіс" Копичинецької міської ради, 
м. Копичинці, Чортківський район, Тернопільська область,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Пирятинський район, Полтавська область, 
про стягнення 56 556,41грн,

УСТАНОВИВ:

КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ "Гарант Ойл Групп" 49226,40грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 17.12.2024 року між сторонами Договору поставки № 67, та 7330,01грн пені відповідно до п. 7.2 спірного договору.
Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору № 67 від 17.12.2024 в частині поставки палива на суму 49226,40грн, сплачену позивачем на виконання вказаного договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу.
Відповідач у відзиві заперечував проти позовних вимог та просив:
- залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (21001, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Привокзальна, будинок, 3 Б, код ЄДРПОУ 44618933) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (адреса: 49600, Україна, місто Дніпро, вулиця Мандриківська, будинок, 47, офіс, 206/2, код ЄДРПОУ 39821153);
- справу розглядати у судовому засіданні із повідомленням сторін;
- проводити всі засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю представника відповідача Голубок С.В. 
Обґрунтовуючи клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, відповідач стверджує про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що додані до позову копії талонів на бензин та дизельне паливо мережі АЗС бренду "АВІАС" були отримані позивачем саме від відповідача по договору поставки № 67 від 17.12.2024 року. Копії доданих до позову талонів зроблені лише з однієї сторони і це не дозволяє встановити номінал таких талонів та мережу АЗС, що їх обслуговує, а додатково такі талони не містять відомостей про строк їх дії. Із загальнодоступних та відкритих відомостей з офіційного сайту з держзакупівель за посиланням https://prozorro.gov.ua вбачається, що позивач закуповував саме безстрокові талони мережі АЗС бренду "АВІАС" у їх емітента та власника/управителя такої мережі та її партнерів, а саме: 
- у Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (код ЄДРПОУ 44618933) (договір поставки №ТБСК-4-0122 від 15.12.2023 року в межах закупівлі № UA-2023-12-12-023363-a; договір поставки №ТБСК-4-0295 від 18.06.2024 року в межах закупівлі № UA-2024-06-13-012014; договір поставки №ТБСК-4-0350 від 16.09.2024 року в межах закупівлі №UA-2024-09-09-014111-a2)
- у ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (код ЄДРПОУ 39821153) (договір поставки №ТБСК-48-0434 від 14.08.2023 року в межах закупівлі №UA-2023-08-09-012700-a; договір поставки №ТБСК-48-0367 від 13.06.2023 року в межах закупівлі №UA-2023-06-08-016530-a.
Всі вищевказані договори є однотипними і у кожному з них в пункті 11.2 вказано: "Постачальник має право ініціювати обмін бланків довірчих документів, попередивши Покупця шляхом розміщення об`яви про умови такого обміну на сайті www.avias.ua не пізніше ніж за один календарний місяць до його початку. Термін обміну бланків довірчих документів не може бути меншим ніж календарній місяць." 
Отже талони мережі АЗС бренду "АВІАС" могли бути придбані у ТОВ "Армерія Ойл" (код ЄДРПОУ44618933) та у ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (код ЄДРПОУ 39821153) по вищевказаним договорам. У даній справі відсутні допустимі та належні докази того, що талони (копії яких долучені позивачем до матеріалів даної справи), були придбані у ТОВ "Гарант Ойл Групп" (код ЄДРПОУ 25392923).
Ухвалою Господарського суду Полтавської області 28.08.2025 суд відмовив у задоволенні наведених вище клопотань відповідача.
Суд зазначив, що заявляючи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач не навів обґрунтування вказаного клопотання, а саме лише клопотання не є безумовною підставою для розгляду справи з викликом сторін.
Крім того, суд зазначив, що для залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, як за ініціативою суду, так і за клопотанням відповідних осіб, є саме те, що рішення господарського суду може вплинути на їх права та обов`язки і обов`язком суду є зазначення обставин, на які саме права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду.
Відповідачем не обґрунтовано ймовірність виникнення у майбутньому у ТОВ "Армерія Ойл" (код ЄДРПОУ44618933) та у ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" (код ЄДРПОУ 39821153) права на позов або пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача в результаті вирішення даного спору. При цьому позивач не може звертатися за захистом інших, крім своїх, прав.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1478/25 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ "Гарант Ойл Групп" на користь Комунального підприємства "Екосервіс" Копичинецької міської 49226,40грн основного боргу та 2108,44 грн судового збору.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд виходив з наступного.
Факт підписання сторонами видаткових накладних від 17.12.2024 №Рн241217/014 та №Рн241217/013 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.
З моменту передання відповідачем за видатковими накладними талонів на пальне позивачу останній набув право на отримання дизпалива та бензину в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній. Передача талонів на пальне, які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар. Вказаним спростовуються доводи відповідача стосовно того, що підписання вказаної видаткової накладної свідчить про належне виконано ним зобов`язання за договором.
Суд дійшов висновку, що позивач надав докази у підтвердження неможливості отримання палива за талонами на Бензин А-95 (талони) на 300 л. та ДП (талони) на 660 л. на автозаправних станціях відповідно до умов спірного договору.
Відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.
Суд відзначив, що відповідачем не спростовано як кількість невикористаних позивачем талонів, так і не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погодився із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його вірним та арифметично правильним, з огляду на що суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення із відповідача 49 226,40 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 7330,014грн за період з 01.01.2025 по 28.07.2025, суд зазначив, що оскільки з моменту отримання відповідачем позовної заяви сплинув строк тривалістю сім днів, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем зі сплати суми боргу у розмірі 49226,40грн з 05.08.2025 року, тому суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача пеня у розмірі 7330,01 грн за період з 01.01.2025 року по 28.07.2025 року є безпідставною, тому суд відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині. 

27.11.2025 ТОВ "Гарант Ойл Групп" подало до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд апеляційну скаргу, в якій просить:
1. Поновити ТОВ "Гарант Ойл Групп", в порядку ч. 2 ст. 256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25. 
2. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі № 917/1478/25. 
3. На час апеляційного провадження зупинити дію рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25. 
4. Розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
5. Проводити всі засідання по справі № 917/1478/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи "EasyCon", за участю представника ТОВ "Гарант Ойл Групп" адвоката Голубок Андрія Вадимовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого у підсистемі відеоконференцзв`язку за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефон НОМЕР_2 . 
6. Скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25 в частині задоволених вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Комунального підприємства "Екосервіс" Копичинецької міської ради (код ЄДРПОУ 45064284) відмовити повністю.
Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, враховуючи наступне.
1)Необґрунтована відмова суду у задоволенні клопотання про розгляд справи за участі сторін в судовому засіданні.
В строки, передбачені ст. 251 ГПК України, ТОВ "Гарант Ойл Групп" подало до суду відзив у справі № 917/1478/25, у якому серед іншого, просило провести розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було мотивовано тим, у спірний період між позивачем та іншими юридичними особами були укладені Договори, по яким також неодноразово закуповувались саме талони мережі АЗС бренду "АВІАС". Окрім того для вирішення справи № 917/1478/25 важливе значення має зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, а також правильне тлумачення його умов, частина з яких трактуються позивачем не вірно.
Натомість, суд першої інстанції не навів належних мотивів для відмови у задоволенні клопотання про розгляд справи за участі сторін. Малозначність справи не є вагомою підставою для розгляду справи без участі сторін даного спору. 
2)Безпідставна відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб.
Апелянт зазначає, що з посиланням на укладені між позивачем та третіми особами договори у відзиві було зазначено, що талони мережі АЗС бренду "АВІАС" (які є з необмеженим терміном дії/ безстрокові), мова про які йде у позові, могли бути придбані у ТОВ "Армерія Ойл" (код ЄДРПОУ 44618933) та у ТОВ "Інтекс Інвест" (код ЄДРПОУ 39821153), що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог та є підставою для відмови у їх задоволенні. При цьому у даній справі відсутні допустимі та належні докази того, що талони, копії яких долучені позивачем до матеріалів даної справи, були придбані у ТОВ "Гарант Ойл Групп".
Саме треті особи, шляхом пояснень, могли відповісти на питання, ким поставлялися талони, мова про які йде у позові КП "Екосервіс" Копичинецької МР, а без залучення зазначених осіб об`єктивний розгляд справи неможливий. У випадку, встановлення з пояснень третіх осіб, що талони на 300 літрів Бензину А-95, 660 літрів Дизельного палива мережі АЗС бренду "АВІАС" поставлялися саме ТОВ "Армерія Ойл" або ТОВ "Інтекс Інвест", рішення суду у даній справі безпосередньо вплинуло б на права та обов`язки цих третіх осіб. 
3)Належне виконання відповідачем Договору № 1004 від 21.11.2024.
Апелянт зазначає, що він повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед КП "Екосервіс" Копичинецької М.Р. по Договору поставки № 67 від 17.12.2024 та поставив йому товар у передбачений Договором строк, кількості та номенклатурі, і з боку позивача жодних претензій щодо отриманого за вищевказаними видатковими накладними товару не було, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а висновки суду першої інстанції про те що факт підписання сторонами видаткових накладних від 17.12.2024 № Рн 241217/014 та № Рн 241217/013 не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу здійснені без врахування положень п.5.3 Договору поставки № 67 від 17.12.2024 року, є безпідставними.
Крім того зазначає, що пунктом 6.2 Договору сторони обумовили, що покупець має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання постачальником своїх зобов`язань за Договором, повідомивши про це постачальника за 5 календарних днів до його розірвання. 
Проте позивач протягом дії Договору поставки № 67 від 17.12.2024 (визначеного у п. 10.2. до 31.12.2024) жодного разу не звертався до ТОВ "Гарант Ойл Групп" з вимогою про його розірвання внаслідок порушення умов, в тому числі в частині поставки товару, що також свідчить про належне виконання ТОВ "Гарант Ойл Групп" умов Договору № 67 від 17.12.2024.
4)Судом першої інстанції не досліджено строку дії талонів. 
За доводами апелянта, Договором поставки № 67 від 17.12.2024 не встановлено строку дії довірчих документів (талонів чи скретч-карток), що поставлялися позивачу на його умовах, але вказано що такий строк має бути зазначений на довірчому документі/талоні. Проте позивачем долучено до позову копії талонів на Дизельне паливо в загальному об`ємі 660 літрів та талони на Бензин А-95 в загальному об`ємі 300 літрів, які не містять строку дії, а відтак це не відповідає умовам Договору, що не досліджено судом.
Крім того, апелянт посилається на те, що пунктом 5.3 Договору поставки № 67 від 17.12.2024 сторони обумовили постачання товару шляхом самовивезення. Строк поставки товару до 31.12.2024 року. Пунктом 5.4 Договору передбачено, що постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язання за Договором, у разі неотримання покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі. Позивач, не зазначаючи в позові, які його права були порушені саме ТОВ "Гарант Ойл Групп" лише стверджує, що в зв`язку з закриттям великої кількості автозаправних станцій мережі АЗС "Авіас" він не зміг отоварити довірчі документи.
Натомість до позову не було долучено жодного доказу, який би свідчив, що у позивача були труднощі в отоваренні талонів на умовах Договору поставки № 67 від 17.12.2024 на АЗС в період строку дії довірчого документу та/ або в період дії Договору № 67 від 17.12.2024 та що перешкоди в отоваренні були спричинені саме ТОВ "Гарант Ойл Групп".
За доводами апелянта, додані до позову талони були придбані не у ТОВ "Гарант Ойл Групп", позивач їх придбав у ТОВ "Інтекс Інвест" та/або ТОВ "Армерія Ойл" по одному із вищевказаних договорів, проте суд першої інстанції не дослідив зазначеної обставини належним чином та не врахував доводи відповідача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 справу №917/1478/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1478/25; відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1478/25 до надходження матеріалів справи.
15.12.2025 справа № 917/1478/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25 залишено без руху. Встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у сумі 3633,60грн. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.12.2025 задоволено клопотання ТОВ "Гарант Ойл Групп" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25 -та поновлено апелянту строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25; зупинено дію рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 21.01.2025 для подання заяв та клопотань; призначено справу до розгляду на 10.02.2026 о 14:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132. 
Також зазначеною ухвалою задоволено заяву ТОВ "Гарант Ойл Групп" про участь його представника - адвоката Голубка Андрія Вадимовича у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1478/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Постановлено провести судове засідання Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1478/25, яке відбудеться 10.02.2026 о 14:00 у залі судового засідання №132, та наступні судові засідання в даному апеляційному провадженні у разі їх призначення, в режимі відеоконференції за участю представника ТОВ "Гарант Ойл Групп" - адвоката Голубка Андрія Вадимовича.

01.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду від КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги та зазначає наступне.
ТОВ "Гарант Ойл Групп" не виконав свої зобов`язання, щодо забезпечення комунального підприємства паливом, чим спричинив збій у роботі підприємства.
Позивач зазначає, що договором № 67 від 17.12.2024 не встановлено строку дії довірчих документів (талонів чи скретч-карток), що поставлялися позивачу, але за договором вказано що такий строк має бути зазначений на довірчому документі, талоні. Звертає увагу суду, що скетч-картки КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради отримало після підписання договору і після оплати за рахунками, таким чином позивач не міг знати, що на картках не буде вказано терміну дії.
Зауважує, що КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради займається вивезенням твердих побутових відходів та повністю залежне від наявності пального. 
Зазначає що усі попередні договори, на які посилається відповідач, сумлінно виконувались, а припущення, що скетч-картки можуть бути від інших постачальників є безпідставними та необґрунтованими.
Позивач пояснює, що протягом 2024 року КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради було укладено договори з ТОВ "Армерія Ойл" закупівлі талонів мережі АЗС бренду "АВІАС" а саме: 
-Договір поставки №ТБСК-4-0295 від 18.06.2024 року в межах закупівлі № UA2024-06-13-012014-a, який опублікований за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2024-06-13-012014-a зі специфікацією №0004/0000598-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0004/0000598 від 25.06.2024;
-Договір поставки №ТБСК-4-0350 від 16.09.2024 року в межах закупівлі № UA2024-09-09-014111-a, який опублікований за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2024-09-09-014111-a зі специфікацією №0004/0000819-С відпущених скретч -карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0004/0000819 від 24.09.2024.
Як зазначає позивач, у специфікаціях зазначено номера скретч-карток, які були придбані за 2024 рік і вони мають інші номера ніж картки, придбані у ТОВ "Гарант Ойл Групп".
Також у відзиві зазначено, що заправна станція АВІАС у місті Копичинцях працювала до кінця березня 2025 року, про що позивач має свідчення свідка колишнього працівника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які працювали оператором та заправником заправної станції. Як зазначає позивач, зазначені працівники можуть надати свідчення про неможливість заправки пальним, через його відсутність.
На підтвердження наведеного позивачем додано до відзиву нові докази, а саме: 
- специфікація №0004/0000077-С відпущених скретч -карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0004/0000077 від 27.12.2023 ( до договору з ТОВ "Армерія Ойл");
- специфікація №0048/0000395-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної №0048/0000395 від 09.05.2023 ( до договору з ТОВ "Інтекс Інвест");
- копії трудових книжок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.01.2026 задоволено заяву КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради про участь представниці - Майкович Л.Л. у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи № 917/1478/25, яке відбудеться 10.02.2026 о 14:00 год у залі судового засідання №132, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

10.02.2026 представник апелянта (відповідача) та представниця позивача не приєдналися до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за запрошенням суду, облікові записи знаходились в статусі "офлайн".
Враховуючи попередження сторін про те, що у відповідності до ч. 5 статті 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, беручи до уваги, що ухвалою суду від 31.12.2025 явка представників сторін до судового засідання не визнавалась обов`язковою та попереджено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду скарги; представники сторін висловили доводи, вимоги та заперечення в письмовому вигляді, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Щодо нових доказів, доданих позивачем до відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно із ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.
При цьому, сама лише необхідність підтвердження під час апеляційного перегляду справи певних обставин, на які посилається позивач, не є об`єктивною та поважною причиною для долучення нових доказів.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції суд не надавав оцінку вказаним доказам.
З огляду на викладене, судова колегія не приймає до розгляду додаткові докази, як такі, що подані до суду апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права.
Таким чином, докази, додані до відзиву на апеляційну скаргу не враховується під час розгляду апеляційної скарги, які хоч і подані в межах встановленого судом строку, проте без клопотання про їх долучення, без обґрунтування неможливості їх подання до суду першої інстанції та які не досліджувались судом першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.12.2024 між КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради (позивач, покупець) та ТОВ "Гарант Ойл Групп" (відповідач, постачальник) було укладено договір по ставки №67.
У договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :
- постачальник приймає на себе зобов`язання передати у власність покупцю товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар (п. 1.1 договору)
- найменування товару: бензин А-95; дизельне паливо КОД ДК 021:2015-09130000-9 (п. 1.2 договору);
- одиниця вимірювання: літр (п. 1.3 догвору);
- кількість: 1000 - дизпаливо, 300 - бензин А-95 згідно специфікації (п. 1.4 договору);
- відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 (п. 1.5 договору);
- товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору (п. 2.1 договору);
- ціна 1 літра товару: 54,0; 50,04 згідно специфікації (п. 3.1 договору);
- загальна сума договору: 66 240,00 грн, у тому числі ПДВ 11 040,00 грн (п. 3.2 договору);
- умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладної (п. 4.1 договору);
- оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника на протязі 7 днів з дня виписання накладної. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити (п. 4.2 договору);
- постачальник зобов`язується видати довірчі документи та видаткову накладну на товар представнику покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікація підпису, номенклатура та кількість ТМЦ, що скріплена підписом керівника покупця та печаткою покупця та при наявності в нього паспорту (п. 4.3 договору);
- строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (п. 5.1 договору);
- місце поставки (передачі) товарів:
передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки.
скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (п. 5.2. - 5.2.2. договору);
- умови постачання товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі. Відпуск пального повинен відбуватись по талонах чи скретч-картках на автозаправній станції (АЗС), яка знаходяться в межах до 6 кілометрів від юридичної адреси замовника. Строк поставки до 31.12.2024 року (п. 5.3 договору);
Постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за договором, у разі неотримання покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (п. 5.4 договору);
- покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари; приймати товар згідно умов даного договору ( п. 6.1 договору);
- постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору (п. 6.3 договору);
- у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором (п. 7.1 договору);
- види порушень та санкції за них, установлені договором: за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення (п. 7.2 договору);
- цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони) (п. 10.1 договору);
- даний договір діє до 31 грудня 2024 року (п. 10.2 договору).
Додатком 1 до Договору - Специфікацією визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю (без ПДВ), загальну вартість (без ПДВ та разом з ПДВ) а саме: бензин А-95 у кількості 300 л. загальною вартістю 13500,00 грн (без ПДВ), дизельне паливо у кількості 1000 л. загальною вартістю 41700,00 грн (без ПДВ). Разом з ПДВ - 66240,00 грн.
На виконання умов договору позивач здійснив повну оплату товару, що підтверджується платіжними інструкціями №150 від 18.12.2024 на суму 60840,00 грн та №713 від 23.12.2024 року на суму 5400,00 грн.
Відповідач, в свою чергу, передав позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 66240,00 грн, що підтверджується видатковими накладними від 17.12.2024 №Рн241217/014 та №Рн241217/013 (а. с. 8, 10).
Позивач вважає, що він виконав взяті на себе зобов`язання за договором повністю, а відповідач не виконав умови договору належним чином в повному обсязі, оскільки не забезпечив передачу бензину та дизпалива по скретч-карках на автозаправних станціях на загальну суму 49226,40грн через закриття автозаправних станцій "Авіас", в тому числі, у м.Копичинці Чортківського району Тернопільської області.
Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію (вих. № 55 від 12.05.2025) щодо повернення сплаченої за товар суми коштів в розмірі 49 226,40 грн, в якій зазначено, що станом на 01.05.2025 залишились не виикористані скретч-картки:
- на бензин А-95, номіналом 15 літрів, загальною кількістю 300 літрів на суму 16200,00грн, а саме: 303112404590, 303112404591, 303112404592, 303112404593, 303112404594, 303112404595, 303112404596, 303112404597, 303112404598, 303112404599, 303112404600, 303112404601, 303112404602, 303112404603, 303112404604, 303112404605, 303112404606, 303112404607, 303112404608, 3031 12404609;
- на дизельне паливо, номіналом 20 літрів, загальною кількістю 660 літрів на суму 33026,40грн, а саме: 304623252104, 304623252106, 304623252107, 304623252110. 304623252111, 304623252112, 304623252113, 304623252114, 304623252115, 304623252116, 304623252117, 304623252118, 304623252119, 304623273840, 304623273841, 304623273842, 304623273843, 304623273844, 304623273845, 304623273846, 304623273847, 304623273848, 304623273849, 304623273850, 304623273851, 304623273852, 304623273853, 304623273854, 304623273855, 304623273856, 304623273857, 304623273858, 304623273859.
З урахуванням неможливості отримання палива на АЗС позивач просив повернути сплачені кошти за невикористані скретч-картки.
В якості доказу направлення претензії на адресу відповідача позивачем надано накладну АТ "Укрпошта" від 14.05.2025 року (номер якого є частково засвітлений) (а. с. 15 зворот).
Позивач відповіді у встановлений в претензії 10-денний строк не отримав, тому звернувся до суду з позовом до ТОВ "Гарант Ойл Групп" про стягнення 49226,40грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 17.12.2024 року між сторонами Договору поставки № 67 та 7 330,01грн пені відповідно до п. 7.2 спірного договору.
Відповідач, в свою чергу, повністю заперечує проти позову та вважає його необґрунтованим з огляду на виконання ним умов договору повністю шляхом вчасної передачі у повному обсязі талонів на паливо за договором.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 49226,40грн (вартості палива, яке неможливо отримати) є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. В частині стягнення пені суд відмовив з підстав, наведених вище у тексті даної постанови.
Апелянт не оскаржує рішення в частині відмови у стягненні з нього пені, отже, апеляційний перегляд рішення в цій частині не здійснюється.
Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 49226,40грн, виходячи з наступного.
Об`єктом апеляційного перегляду у даному випадку є рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з ТОВ "Гарант Ойл Групп" на користь КП "Екосервіс" Копичинецької міської 49 226,40грн основного боргу, а предметом судового розгляду є питання щодо належності та повноти виконання відповідачем (як постачальником) зобов`язань перед позивачем (як покупцем) за договором про поставку.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Між сторонами укладено Договір поставки №67 від 17.12.2024.
Укладений правочин за своїм змістом та правовою природою підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 цієї статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до положень ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Отже, укладення між позивачем та відповідачем договору поставки №67 від 17.12.2024 було спрямоване на отримання останнім плати за товар, що кореспондує його зустрічному обов`язку здійснити таку поставку позивачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Частиною 1 ст. 692 ЦК визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За приписами ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.
Частиною 2 цієї статті встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Дослідженими судом матеріалами справи підтверджується, а також визнається сторонами, що відповідач надав позивачу талони на бензин А-95 загальною кількістю 300 літрів та дизпаливо загальною кількістю 1000літрів на загальну суму 66240,00грн.
Згідно зі Специфікацією до договору відповідач мав передати позивачу бензин А-95 загальною кількістю 300 літрів та дизпаливо загальною кількістю 1000літрів, проте будь-якої конкретизації якої саме мережі ні умови договору, ні специфікація не містять.
Судом встановлено, що позивачем вказане паливо було оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №150 від 18.12.2024 на суму 60840,00грн та №713 від 23.12.2024 року на суму 5400,00грн, а також не заперечується відповідачем.
Отже, матеріалами справи підтверджується фактичне проведення повної оплати позивачем товару на суму 66240,00грн, а відповідачем, в свою чергу, передачу талонів на пальне на вказану суму.
Досліджуючи спірне у цій справі питання про те, чи належним чином виконувались зобов`язання відповідачем, здійснивши передачу лише талонів, а не палива, колегія суддів зазначає таке.
З огляду на умови укладеного між сторонами договору колегія суддів вбачає, що його предметом є саме поставка відповідачем палива - бензину А-95 у кількості 300 л та дизельного палива у кількості 1000л.
Матеріали справи містять неотоварені позивачем талони на бензин та дизпаливо, з яких вбачається, що їх емітентом є мережа АЗС "Авіас" (а.с. 11-13), тобто реалізація цих талонів можлива лише на АЗС вказаного бренду.
Питання щодо торгівлі паливом, зокрема, відпуску талонів на паливо, їх використання, регламентується сукупністю нормативних актів у даній сфері, насамперед, йдеться про наступні. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС).
Згідно з п. 9 Правил розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №281/171/578/155 від 20.05.2008 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.
Згідно з п. 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами передбачений п. 10.3.3 Інструкції.
Так згідно з положеннями вказаної норми форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1).
Отже, відповідно до умов укладеного між сторонами договору а також норм законодавства, талон - документ, що засвідчує право власності покупця на одержання певного обсягу та певної марки пального на АЗС. 
Надаючи оцінку доводам апелянта стосовно того, що він повністю виконав зобов`язання за договором, зважаючи на те, що сторонами було підписано видаткові накладні, колегія суддів зауважує, що факт підписання сторонами видаткової накладної №Рн241217/014 від 17.12.2024 та видаткової накладної №Рн241217/013 від 17.12.2024 не свідчить про передачу відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує передачу талонів, які надають позивачу право на отримання відповідної кількості палива у майбутньому.
Зі змісту укладеного договору випливає, що з моменту передання талонів позивач набув лише право на отримання пального в обсягах, зазначених у видатковій накладній; передача талонів не звільняє відповідача від обов`язку поставити придбаний товар. 
Із системного аналізу умов договору та суті правовідносин між сторонами вбачається, що під поставкою товару розуміється саме постачання палива, тоді як передача талонів лише формально засвідчує виконання умов договору. Тобто, вказаним спростовуються доводи апелянта про належне виконання зобов`язань за договором, оскільки, як вже зазначалось, предметом укладеного між сторонами договору є не талони, а паливо.
Східний апеляційний господарський суд зауважує, що кінцевою метою укладеного договору є отримання замовником саме палива, а не лише талонів (як стверджує апелянт), тому надані постачальником талони мають повною мірою забезпечувати можливість досягнення цієї мети. Однак цієї умови постачальником виконано не було.
Крім того, на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором апелянт посилається на те, що в кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим позивачем на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua вказано, що відсутні причини розірвання договору №67 від 17.12.2024.
Однак суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на момент здійснення зазначеної публікації (тобто після фактичної передачі талонів), позивач об`єктивно ще не міг знати про те, що відповідач не виконає належним чином своє зобов`язання та не забезпечить йому поставку товару - саме палива (а не талонів на паливо) у повній мірі, а отже на той час причини для розірвання договору дійсно були відсутні. Оскільки талон лише надає право отримати на АЗС фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому, він не є підтвердженням фактичного отримання самого товару в натурі, отже, цим не підтверджується, що відповідачем було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.
Стосовно доводів апелянта, що додані до позовної заяви копії талонів ним не передавалися позивачу, колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України кожний талон повинен мати необхідні елементи змісту, зокрема, його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1).
Судова колегія враховує, що обов`язок поставити позивачу повний обсяг товару (бензин А-95 загальною кількістю 300 літрів та дизпаливо загальною кількістю 1000літрів), а також здійснити або заміну невикористаних талонів, або повернення коштів в разі неможливості забезпечення виконання зобов`язання, покладений саме на постачальника, а відтак, саме відповідач, як особа, яка здійснювала видачу талонів, повинен мати у своєму розпорядженні повний перелік номерів штрих-карт переданих талонів, їх номіналу, кількості та вартості, що надавало б змогу суду перевірити відповідність наданих позивачем копій талонів тим, що видавалися постачальником.
За відсутності в матеріалах справи переліку виданих відповідачем талонів (оскільки відповідач не надав суду перелік ідентифікуючих ознак талонів) колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що такі талони не видавалися ним позивачу або були видані будь-якими іншими постачальниками на виконання інших договорів.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Верховним Судом у постановах від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 31.03.2021 у справі №923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
З огляду на все вищенаведене, з урахуванням принципу вірогідності доказів Східний апеляційний господарський суд вважає, що докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, подані позивачем, є більш вірогідними, аніж ті, що надані відповідачем на їх спростування.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідачем доказів обліку талонів (тобто із зазначенням номерів) мережі АЗС "Авіас" та виданих позивачу скретч - карток суду не надано. Тобто відповідачем не доведено належними доказами (зокрема, підписаною обома сторонами видатковою накладною, де б містилися відомості про облікові номери талонів), що він поставляв позивачу талони з іншими ідентифікаційними номерами, іншим номіналом або талони на паливо іншої мережі АЗС. Самого лише посилання на те, що додані до позову талони видавались іншими підприємствами недостатньо для визнання позовних вимог необгрунтованими за умови наявності доказів виконання сторонами умов договору (частково відповідачем щодо поставки та повністю позивачем щодо оплати).
Крім того, оскільки облік талонів має вести відповідач, то на нього покладається обов`язок доведення факту використання талонів позивачем у повному обсязі, зокрема, шляхом пред`явлення підтвердних на цю операцію документів. До того ж, п. 5.2.2 договору передбачено, що скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч - картках вважаються виконаними. Однак матеріали справи відповідних доказів не містять.
За умовами укладеного між сторонами договору не передбачено будь-яких підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язання поставити позивачу товар або повернути за непоставлений товар попередньо сплачені кошти у випадку невикористання талонів.
Пунктом 5.8. договору чітко передбачено, що термін дії талонів - безстроковий, а отже з наведеного вбачається, що права позивача, як покупця, не обмежуються певним проміжком часу, тому останній може звернутися з вимогою про поставку товару або повернення коштів протягом необмеженого часу. 
В свою чергу, позивач звернувся із позовом про повернення за непоставлений товар попередньо сплачених коштів. Відповідач доказів поставки товару в повному обсязі суду не надав.
Стосовно доводів скаржника про те, що безстрокові талони на паливо мережі АЗС "Авіас" були придбані у інших осіб - ТОВ "Інтекс Інвест" та/або ТОВ "Армерія Ойл", судова колегія виходить з наступного.
Відповідач стверджує, що додані до позовної заяви талони на пальне мережі АЗС "Авіас" були придбані за договорами поставки у третіх осіб. Проте доказів, які б підтверджували, що додані до позовної заяви копії талонів ним не передавались, розбіжності у зовнішньому вигляді талонів (зокрема, особливості, за якими можна відокремити талони одних постачальників від талонів інших), за якими паливо поставлялось відповідачем чи іншими особами, ТОВ "Гарант Ойл Групп" не надав. 
Тобто судова колегія вбачає, що належні та допустимі докази того, що додані до позову талони були придбані у інших осіб - ТОВ "Інтекс Інвест" та/або ТОВ "Армерія Ойл" по одному з укладених з ними договорів поставки в матеріалах справи відсутні.
Дослідивши додані відповідачем до відзиву на позов документи (договори з іншими особами про поставку палива), наведеного не спростовують, а лише засвідчують існування договірних відносин позивача з іншими підприємствами. З них не вбачається, що додані до позовної заяви копії скретч-катрки були придбані саме за договорами, укладеними між позивачем і ТОВ "Інтекс Інвест" та/або ТОВ "Армерія Ойл".
Щодо доводів скаржника про відсутність доказів, підтверджуючих неможливість отримати паливо на АЗС.
Суд враховує, що в договорі не погоджено порядку складання актів про відсутність палива, не зазначено також про обов`язковість його складання.
Поряд з цим відповідач не надав суду доказів, що станом на 01.05.2025 (як зазначив позивач у вимозі про повернення коштів за невикористані скретч-картки) на АЗС в радіусі 6 км від юридичної адреси покупця (п.5.3.Договору) функціонували заправні станції, на яких паливо було в наявності, тим самим не спростував твердження позивача про його відсутність.
Відповідачем в ході судового розгляду справи належними доказами не підтверджено та не доведено суду фактичних обставин належної діяльності АЗС мережі "Авіас" та реальної можливості відвантаження палива як станом на 01.05.2025, на яку посилається позивач, так і в будь-які інші дати до моменту звернення позивача з цим позовом.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що вимога про стягнення розміру оплаченого та непоставленого товару на суму стягнення 49226,40грн є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки, незважаючи на своєчасне виконання позивачем обов`язків з оплати вартості товару, відповідач не забезпечив готового до передання покупцеві товару у визначеному договором місці на вказану суму. 
Доводи апелянта, що позивач не звертався до нього з пропозицією обміняти скретч-картки або визначити іншу АЗС відхиляються судом, оскільки умови укладеного між сторонами договору не передбачають такого право покупця, зокрема, у разі неможливості отримати пальне на узгоджених сторонами АЗС.
Поряд з цим, відповідно до р.11.2. Договору, саме постачальник має право ініціювати обмін бланків довірчих документів, попередивши Покупця шляхом розміщення об`яви про умови такого обміну на сайті https://avias.ua/ не пізніше ніж за один календарний місяць до його початку і лише у разі не звернення Покупця у термін встановлений в об`яві, означеної в п.11.2. Договору або недодержання Покупцем умов означеної об`яви постачальник не несе ніякої відповідальності та не буде мати жодних зобов`язань за довірчими документами, які не були обміняні (п. 11.4.Договору). 
Поряд з цим суд вважає, що наявність працюючої інфраструктури постачальника є ключовою умовою виконання зобов`язання. Пасивна поведінка відповідача, який не надав відповіді на претензію, не інформував покупця, не запропонував заміни скретч-карток або повернення коштів, свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань. Припинення роботи АЗС без належного інформування позивача, за відсутності пропозицій альтернативної поставки або повернення коштів, дає підстави суду вважати зобов`язання невиконаним, що є підставою для повернення попередньої оплати у повному обсязі.

Відносно доводів апелянта щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, приписів ч. 5 ст. 252 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в ухвалі від 28.08.2025 розглянув клопотання ТОВ "Гарант Ойл Групп" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та про залучення у справу 3-х осіб та відмовив у їх задоволенні, виклавши належне обґрунтування підстав такої відмови.
Частинами 5, 6 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:
1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 
2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Отже, питання про розгляд справи в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не залежить від волевиявлення осіб, які беруть участь у справі, а залежить від конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верхового Суду від 07.11.2022 у справі № 905/3553/15.
Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Частиною 1 ст. 247 ГПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 3028,00грн.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.
Необхідність розгляду даної справи з повідомленням (викликом) сторін відповідач обумовлює необхідністю дослідження всіх обставин справи саме за участю сторін та надання ними відповідних пояснень з метою встановлення дійсних обставин справи.
Зважаючи на те, що предметом позову у цій справі є стягнення грошової суми в розмірі 56556,41грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також те, що підставою виникнення заборгованості є невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки, при цьому наявні у справі докази, надані сторонами суду, є достатніми для вирішення справи, тобто характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі встановлюються на підставі письмових та/або електронних доказів і не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що клопотання відповідача про здійснення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не підлягало задоволенню.
Отже, розгляд вказаної справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження відповідає вимогам процесуального законодавства.
При цьому, в апеляційній скарзі не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали відповідачу викласти свою позицію та надати докази на спростування заявлених позивачем вимог в порядку спрощеного розгляду справи.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення в порядку розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Доводи апелянта щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб відхиляються судом з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі у разі, якщо рішення суду може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї зі сторін.
Отже, обов`язковою умовою залучення третьої особи є наявність правового зв`язку між предметом спору та правами чи обов`язками такої особи, на які безпосередньо може вплинути судове рішення. 
Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є виконання зобов`язань за договором поставки № 67 від 17.12.2024, укладеним саме між КП "Екосервіс" Копичинецької міської ради та ТОВ "Гарант Ойл Групп". Конкретно з цього договору виникли права та обов`язки сторін, а відтак саме вони (сторони договору № 67 від 17.12.2024) є належними суб`єктами спірних правовідносин.
Посилання апелянта на те, що талони могли бути придбані позивачем у ТОВ "Армерія Ойл" або ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ", по суті зводяться до заперечення належності відповідача як сторони зобов`язання. Тобто відповідач фактично ставить під сумнів власну участь у спірному зобов`язанні, а не обґрунтовує наявність прав чи обов`язків третіх осіб, на які може вплинути рішення суду.
Разом з тим, питання належності відповідача вирішується судом виходячи з установлених обставин укладення та виконання конкретного договору, і не потребує залучення інших суб`єктів господарювання, з якими позивач перебував у самостійних договірних відносинах за іншими правочинами.
Судове рішення у цій справі не породжує, не змінює та не припиняє прав чи обов`язків ТОВ "Армерія Ойл" або ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ", оскільки спір не стосується виконання чи тлумачення договорів, укладених позивачем з цими особами; не заявлено вимог про покладення на них будь-яких обов`язків; відсутні доводи про існування між відповідачем та зазначеними особами регресних чи солідарних зобов`язань, які могли б бути прямо зумовлені результатом розгляду даної справи.
Фактично доводи апелянта ґрунтуються на припущенні про можливість того, що талони могли бути придбані позивачем у інших постачальників. Однак така обставина підлягає доказуванню відповідачем у межах заперечень проти позову і не трансформує інших контрагентів позивача у належних відповідачів або співвідповідачів у даній справі.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідачем не доведено, яким саме чином рішення у справі може вплинути на права чи обов`язки вказаних осіб, а тому відсутні передбачені ст. 50 ГПК України підстави для їх залучення.
Більше того, залучення третіх осіб за відсутності визначених законом підстав суперечило б принципу процесуальної економії та призвело б до безпідставного розширення кола учасників справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для залучення ТОВ "Армерія Ойл" та ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" до участі у справі як третіх осіб, а доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими та відхиляються.
Клопотання відповідача фактично спрямоване на перекладення на них відповідальності без пред`явлення відповідних вимог.
Суд розглядає спір у межах заявлених вимог і між визначеними сторонами; заміна відповідача або залучення співвідповідача можливі лише за наявності відповідних правових підстав, яких у даному випадку не встановлено. 
Суд підкреслює, що твердження апелянта про можливу поставку талонів іншими юридичними особами не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому мають характер припущень.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права в частині не залучення ТОВ "Армерія Ойл" та ТОВ "ІНТЕКС ІНВЕСТ" в якості 3-х осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). 
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача наведених висновків суду не спростовують та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.
Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1478/25 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Гарант Ойл Групп" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1478/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 13.02.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін