Справа № 209/9895/25
Провадження № 2/209/664/26

РІШЕННЯ
Іменем України

13 квітня 2026 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого - судді Юрченко Я.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання Гонян Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко Ольги Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла позовна заява, в якій він просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором № 068/980/021374518/16 від 24.03.2023 року у сумі 19572,09 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та правничу допомогу 8500,00 грн.. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилається на те, що 24.03.2023 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 068/980/021374518/16. Позичальнику надано послугу кредитування та видача і обслуговування картки. Розмір процентної ставки становить 43% річних. 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем станом на 24.03.2023 року заборгованість відповідача за вищезазначеним кредитним договором складає 19572,09 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14365,02 грн; заборгованість за відсотками – 5207,07 грн.. Відповідач не виконував свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, не здійснював платежі. Позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, понесені судові витрати та витрати на професійну правову допомогу.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 85).
Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
09 грудня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
05 лютого 2026 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 86).
Ухвалою судді від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко Ольги Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 87).
Відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду 17.02.2026 року за вх. 2650 поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважає позовні вимоги такими, які підлягають частковому задоволенню, посилаючись на неогрунтованість нарахування відсотків у розмірі 5207,07 грн. після закінчення строку дії кредитного договору. Крім того, вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. неспівмірною з заявленою сумою боргу та є порушенням принципів розумності. Зазначає, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має доходу. Зазначає, що щойно закінчив виплати заборгованості понад 70000,00 грн. по іншій справі, що повністю вичерпало фінансові ресурси сім`ї (а.с.90-91).
Від представника позивача Кириченко О.М. через підсистему «Електронний суд» 25.02.2026 року за вх. 3342 подані додаткові пояснення по справі, відповідно до яких просить задовільнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що нарахування відсотків за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 відбулось відповідно до заяви - анкети, в якій визначено умови обслуговування кредитної лінії, розмір процентної ставки становить 43% річних. Таким чином, ОСОБА_1 звернувся до Банку із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши заяву - анкету про надання банківських послуг та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився із тим, що Договір разом із Правилами, Тарифами, Публічним договором є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати. Шляхом підписання заяви – анкети Клієнт підтверджує, що він з договором, правилами, тарифами банку, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений і згодний, а також отримав свій примірник заяви – анкети, інформаційний листок «умови кредитування по програмі кредитна лінія до дебетної платіжної картки». Згідно розрахунку заборгованості за договором 068/980/021374518/16 вбачається, що 10.01.2021 року було списання за перевипуск пластикової картки та ПІН-коду, згідно тарифів банку. Отже, після закінчення дії кредитного договору ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та останній платіж було внесено 10.08.2021 року. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) загальний розмір заборгованості становить 19572,09 гривень, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14365,02 гривень та заборгованість за відсотками у розмірі 5207,07 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень заперечує щодо тверджень відповідача, оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката складає 8500,00 гривень, що підтверджується відповідними документами. Звертає увагу суду на те, що відповідач намагається використати своє матеріальне становище як аргумент для звільнення від виконання грошових зобов`язань. При цьому жодна норма чинного законодавства України не передбачає звільнення від виконання кредитних зобов`язань з огляду на матеріальний стан.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Тобто, складне матеріальне становище не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення боргу (а.с.99-100).
Крім того, 09.03.2026 року відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано клопотання про розстрочення виконання судового рішення на 12 місяців рівними частками, враховуючи скрутне матеріальне становище та перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей та погашення іншого боргу у розмірі 70000,00 гривень (а.с.104).
Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, приходить до наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.08.2016 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 була укладена заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 068/980/021374518/16. Позичальнику надано послугу кредитування та видача і обслуговування картки. Розмір процентної ставки становить 43% річних; розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних.
АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 068/980/021374518/16 виконав в повному обсязі, що підтверджується наданими доказами, зокрема розрахунком заборгованості. 
Після отримання кредитних коштів, ОСОБА_1 частково здійснював погашення кредитної заборгованості, останній платіж було внесено 10.08.2021 року. 
У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. 
24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» був укладений договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за № 265. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників, зокрема за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 068/980/021374518/16 від 05.08.2016 року, укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 ..
Відповідно до Витягу з додатку № 1 до Договору до Договору Факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 068/980/021374518/16 від 05.08.2016 року в загальній сумі 19572,09 грн., з яких 14365,02 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5207,07 грн. - заборгованість по відсотках.
Відповідно до розрахунку заборгованості наданий позивачем, станом на 24.03.2023 року заборгованість відповідача за вищезазначеним кредитним договором складає 19572,09 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14365,02 грн.; заборгованість за відсотками – 5207,07 грн..
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Брайт Інвестмент» не повернуто, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України)
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 068/980/021374518/16 від 05.08.2016 року відповідно до розрахунків, наданих позивачем, відповідач має заборгованість у розмірі 19572,09 грн..
З огляду на те, що відповідачем не надано інших розрахунків заборгованостей чи відомостей про відсутність таких, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача як належні та допустимі докази.
Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 068/980/021374518/16 від 05.08.2016 року у розмірі 19572,09 грн..
Щодо клопотання відповідача про розстрочення погашення заборгованості в порядку ст. 435 ЦПК України суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Стаття 435 ЦПК України регулює питання відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.
Так, відповідно до вказаної статті, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, розстрочити виконання рішення.
Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.
Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.
Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.
Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.
Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.
Розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).
Фактично, чинне законодавством не містить вичерпного законодавчого переліку підстав для надання відстрочки виконання рішення, тому суд у кожній конкретній справі з врахуванням всіх обставин справи, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.
За правилом ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.10, 81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для розстрочення виконання судового рішення.
Обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19, в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19.
Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду, і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
В обґрунтування свого клопотання про розстрочення погашення заборгованості, відповідачем надано: актовий запис про народження дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. про закінчення виконавчого провадження № 78306230 від 10.02.2026 року (а.с.105-110).
Посилання на скрутне матеріальне становище відповідача, враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.
Крім того, ініціатором укладення кредитного договору № 068/980/021374518/16 від 05.08.2016року з АТ «ОТП Банк» був саме відповідач по справі ОСОБА_1 .. На момент укладення кредитного договору, відповідач не звертався до установи банку з заявою про надання роз`яснень незрозумілих їх умов договору, а також з пропозицією про внесення змін до укладеного договору. 
Згідно розрахунку заборгованості, дослідженого судом, з дати укладення договору відповідач жодного разу не погашав, в тому числі частково, суму щомісячного платежу з метою виконання взятих на себе зобов`язань. На момент надходження цивільної справи до суду та під час розгляду справи по суті відповідач також не вчинив дії щодо відшкодування фінансовій установі боргових зобов`язань, які виникли внаслідок укладення ним кредитного договору. Крім того, звертаючись до суду з клопотанням про розстрочення погашення заборгованостівідповідач не вчинив дії щодо доведення його наміру дійсно сплачувати суму заборгованості. Доказів хоча б часткової сплати заборгованості матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення суду.
Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Суд вважає, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, але не повернув їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача отриманої та не повернутої суми кредитних коштів та відсотків.
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Ч.8 ст.141 ЦПК України врегламентовує: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Щодо стягнення з відповідача 8500,00 грн. витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги до договору № 01/05-23 від 01.05.2023року, суд вважає, що зазначений розмір гонорару адвоката не є співмірним зі складністю справи та ціною позову, а тому вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до позовних вимог ціна позову у даній справі становила 19572,09 грн.. Позовні вимоги задоволені повністю. 
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судовий збір та витрати на правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 611, 625, 638, 640, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко Ольги Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (ЄДРПОУ 43115064, юридична адреса: 49001, м. Дніпро, вул. січових Стрільців, 9) заборгованість за кредитним договором № 068/980/021374518/16 від 05.08.2016 року у розмірі 19572 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 09 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14365 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 02 копійки; заборгованості за відсотками у розмірі 5207 (п`ять тисяч двісті сім) гривень 07 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (ЄДРПОУ 43115064, юридична адреса: 49001, м. Дніпро, вул. січових Стрільців, 9) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (ЄДРПОУ 43115064, юридична адреса: 49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 13 квітня 2026 року.

Суддя         Я.О.Юрченко