Справа № 188/3407/25 
Провадження № 2/188/1480/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року  Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Місюри К.В.
при секретарі Бібіковій В.В.
розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звертається до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина , яка складається з 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49.40 кв. м. Дружина спадкодавця , ОСОБА_3 , подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь доньки ОСОБА_1 (позивачки).
17.09.2025 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак , постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності на квартиру, оскільки архів Бюро технічної інвентаризації м. Лисичанська з 2022 року не доступний через окупацію території Російською Федерацією.
У зв`язку з такими обставинами вона змушена звернутися до суду, так як не може реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку. 
Позивачка в судове засідання не з`явилася , надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву повністю підтримує та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився , про час та місце слухання справи належним чином повідомлений .
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .
Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , який доводився позивачці батьком. Родинні стосунки між позивачкою та ОСОБА_4 підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 відповідно до якого ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина , яка складається з 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 49.40 кв. м. 
Дружина спадкодавця , ОСОБА_3 , подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь доньки ОСОБА_1 (позивачки по справі), що підтверджується відповідною заявою, поданою нотаріусу.
17.09.2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак , постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів та даних , які б підтверджували реєстрацію набутого спадкодавцем права власності на майно. У зв`язку з тим , що архів Бюро технічної інвентаризації м. Лисичанська з 2022 року не доступний через окупацію території Російською Федерацією, отримати вищезазначені документи неможливо. 
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 
Згідно з п.1.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діяла на час смерті спадкодавця) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 
Позивачка є єдиною спадкоємицею померлого ОСОБА_2 в розумінні статті 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", якою визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України.

Отже, враховуючи вказані обставини, слід дійти до висновку про те, що єдиною спадкоємицею на отримання спадщини померлого ОСОБА_2 , розташованої на території України, є ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Статтею 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Таким чином, ОСОБА_1 , є громадянкою України, спадщину після смерті спадкодавця фактично прийняла, але не може розпоряджатися даним майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачка надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов. 
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. ст 4,12, 23,76-82, 136, 247, 265 ЦПК України, ст.ст.328,392 , 1268 ЦК України , суд –
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити .
Визнати за ОСОБА_1 ,(РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності , в порядку спадкування за законом , після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,40 кв.м. 
У порядку ст. 136 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судових витрат. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  
 Суддя 	  К. В. Місюра