ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 р.	Справа № 591/14614/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
позивача - ОСОБА_1 , 
представників сторін: позивача - Рижова С.Є., другого відповідача - Бардакової Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Косар А.І., м. Суми, повний текст складено 25.03.26 року по справі № 591/14614/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції , Департамент патрульної поліції   
про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Зарічного районного суду міста Суми з позовом до Управління патрульної поліції у Сумській області (далі по тексту – УПП в Сумській області, перший відповідач), в якому просила суд:
- скасувати постанову поліцейського роти 4 батальйону патрульної поліції в м. Суми Моргуна Сергія Володимировича, серії ЕГА № 1935941 від 11.12.2025, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн за статтею 183 КУпАП України;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн;
- постановити окрему ухвалу, якою проінформувати керівництво ГУПП в Сумській області щодо допущених порушень під час складання постанови про адміністративне правопорушення та проведення службової перевірки.
В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність та незаконність оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1935941 від 11.12.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 850,00 грн, як такої, що винесена відповідачем за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), оскільки виклик наряду патрульної поліції був здійснений у зв`язку із вчиненням протиправних дій з боку мешканців сусідньої квартири АДРЕСА_1 , що полягають у застосуванні газоподібних хімічних отруйних речовин, які потрапляють до квартири ОСОБА_1 та шкодять її здоров`ю.
В свою чергу, поліцейським взагалі не перевірялись обставини повідомлені позивачем, а лише протиправно винесено спірну постанову, що не може вважатись обґрунтованим.
Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 28.01.2026 по справі № 591/14614/25 залучено до участі у справі в статусі свіввідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження юридичної особи: Україна, 03048, м. Київ, вул.Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ: 40108646) (далі – ДПП, другий відповідач).
Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 25.03.2026 по справі №591/14614/25 адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову серії ЕГА № 1935491 від 11 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , винесену поліцейським 1 батальйону 4 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Сумській області капрал поліції Моргун Сергієм Володимировичем, та закрито справу про адміністративне правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції ЄДРПОУ:40108646 на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 судові витрати (судовий збір) у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Департамент патрульної поліції, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25.03.2026 року по справі № 591/14614/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої приписами статті 183 КУпАП, за завідомо неправдивий виклик поліції, так як прибувши на місце виклику поліцейськими УПП в Сумській області не було виявлено біля квартири № 7, на яку вказувала позивач, жодних ознак протиправних дій з боку її мешканців, зокрема гучних звуків або запахів отруйних речовин, при цьому двері помешкання ніхто не відчинив, тобто, повідомлена ОСОБА_1 інформація не знайшла свого підтвердження, а доказів на підтвердження інформації, вказаної у зверненні позивача на спеціальну лінію «102», поліцейським не надано, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру.
Вважав, що вказані дії позивача були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції, особливо в період введеного на території України воєнного стану.
Переконував, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а матеріали справи містять достатньо доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25.03.2026 по справі № 591/14614/25 - без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ: 40108646) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати.
В обґрунтування відзиву зазначив, що прибувши на місце виклику поліцейськими взагалі не встановлено жодних обставин, що зумовили позивача зателефонувати на лінію "102", не опитано сусідів, не отримано письмові пояснення заявниці, натомість відразу розпочато процедуру складення відносно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення, що є вочевидь протиправним.
Переконував, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого приписами статті 183 КУпАП, поліцейськими не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях позивача прямого умислу та бажання даремного виїзду екіпажу поліції на місце виклику, як і не надано доказів того, що повідомлена ОСОБА_1 інформація була неправдивою, оскільки належна її перевірка не проводилась.
Крім того, зазначив про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки ним не було з`ясовано питання про наявність або відсутність у позивача клопотань та проігноровано висловлені нею заперечення.
З огляду на викладене, наполягав, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв законне і обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Повідомив, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 30000,00 грн.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою підсистеми "Електронний суд" та шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання.
У судовому засіданні представник другого відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просила суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Позивач та представник позивача заперечували проти вимог апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та просили суд відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Представник першого відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини 3 статті 268 та частини 2 статті 313 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, її представника та представника другого відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕГА № 1935941 від 11.12.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850.00 грн.
Із постанови серії ЕГА № 1935491 від 11.12.2025 вбачається, що 11.12.2025 в м. Суми проспект Свободи 48, громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Motorola Solutions 470815, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності складеної відносно позивача постанови по справі про адміністративні правопорушення серії ЕГА № 19354491 від 11.12.2025, оскільки будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, та наявності ознак суб`єктивної його сторони, а саме: прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції матеріали справи не містять, що зумовлює скасування спірної постанови та закриття провадження у справі відповідно до статті 286 КАС України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями вимог частини 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з нормами частини 1 статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення у діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП за здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, та, як наслідок, законність та обґрунтованість постанови серії ЕГА № 1935491 від 11.12.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 850,00 грн.
Так, статтею 183 КУпАП встановлено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику служби, перелічених вище спеціальних служб. При цьому дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліція. Особа викликає поліцейського ніби то для зупинення вчинення правопорушення, знаючи про те, що у цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику, зокрема, поліцейських.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Нормами статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 183 КУпАП.
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Положеннями статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII) надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Частиною 1 статті 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною статтею 183 КУпАП, а саме, здійснення позивачем завідомо неправдивого виклику працівників поліції, представником другого відповідача разом із відзивом на позовну заяву було надано відеозаписи з нагрудної боді-камери поліцейського.
Так, з дослідженого колегією суддів відеозаписуVB-400 № 470815 встановлено, що 11.12.2025 о 05 год. 56 хв. патрульний наряд УПП в Сумській області прибув на місце виклику за адресою м. Суми, пр-т. Свободи буд. 48, за фактом звернення позивача на лінію «102», після чого, поліцейський зателефонував ОСОБА_1 та повідомив про їх прибуття. Невдовзі позивачка вийшла та відчинила поліцейським двері під`їзду за вказаною адресою.
Спілкуючись з ОСОБА_1 , капрал поліції ОСОБА_2 попросив позивача надати документи, що посвідчують особу, на що остання надала для перевірки пенсійне посвідчення.
У відповідь на запитання поліцейського про причини виклику поліції, позивач пояснила, що мешканці квартири АДРЕСА_2 систематично використовують отруйні хімічні речовини, гази, які її травлять, гучно себе поводять та ведуть відеоспостереження за ОСОБА_1 .
Відеозаписом підтверджено, що отримавши вказану інформацію, капрал поліції Моргун С. В. попросив позивача надати докази на підтвердження обставин та подій, повідомлених позивачем, на що остання повідомила про відсутність таких доказів.
Отримавши таку відповідь, поліцейський у стверджувальній формі сказав: - «Я вважаю, що ви здійснили завідомо неправдивий виклик поліції, за що передбачена відповідальність», після чого, запропонував позивачу пройти до 7 квартири, де саме за твердженням ОСОБА_1 відбувалися протиправні дії.
Однак, слід зауважити, що для підтвердження або спростування повідомлених позивачем обставин поліцейський сам безпосередньо мав би такі дії, а не пропонувати вчинити такі дії позивачу.
Піднявшись до дверей квартири АДРЕСА_1 , поліцейський постукав у двері, однак ніхто не відповів, після чого, ОСОБА_2 було остаточно констатовано про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, роз`яснено ОСОБА_1 її права та складено спірну постанову серії ЕГА № 1935941 від 11.12.2025.
При цьому, інших дій, за наслідками вчинення яких можливо було б з`ясувати необхідні обставин для встановлення факту наявності або відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідачем не здійснено.
Досліджений колегією суддів відеозапис підтверджує, що жодних дій (окрім того, що поліцейський постукав у двері кватири № 7) працівниками поліції не вчинялось, перевірка та надання оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до лінії «102» не проводилась.
Водночас, за приписами частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.
Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно з частинами 1, 2 статті 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
За змістом статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 524/832/17, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судом.
Разом з цим, досліджена колегією суддів постанова серії ЕГА № 1935941 від 11.12.2025, всупереч вимогам статей 283-284 КУпАП, не містить жодних посилань на наявність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, які б досліджувалися під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, з викладенням обставин на підтвердження завідомо неправдивого виклику працівників поліції, які встановлені під час розгляду справи та відомостей про яку саме подію заявляла позивач.
Колегія суддів зазначає, що для визначення виклику поліції завідомо неправдивим, потрібно достеменно встановити, що особа, яка викликає поліцейського ніби то для зупинення вчинення правопорушення, знає про те, що у цьому немає ніякої необхідності.
При цьому слід зауважити, що суб`єктивна думка поліцейського про те, що його викликали безпідставно, не є доказом того, що ОСОБА_1 , яка здійснила повідомлення службі «102» про протиправні дії мешканців квартири АДРЕСА_2 , бажала даремного виїзду на місце виклику поліцейських.
Крім того, позивач не заперечує обставини здійснення нею виклику поліції та наводить відповідну мотивацію своїм діям, яка, як свідчать матеріали справи не була належним чином перевірена працівниками поліції.
На момент складання поліцейським спірної постанови останнім не було зібрано жодних доказів, не відібрані пояснення свідків, зокрема інших сусідів, які могли б підтвердити або спростувати повідомлені позивачем факти протиправних дій мешканців квартири АДРЕСА_2 .
Всупереч імперативного обов`язку, встановленого частиною 2 статті 72 КАС України другий відповідач не надав жодного доказу законності та обґрунтованості його постанови.
При цьому колегія суддів враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у справі не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП не перевірив та не надав оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати на спецлінію «102», та її поясненням з цього приводу, а відтак дійшов передчасного висновку про наявність у ОСОБА_1 прямого умислу на здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, що призвело до помилкового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП. Як наслідок, оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критерію обґрунтованості (тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), встановленого пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає постанову поліцейського роти 4 батальйону патрульної поліції в м. Суми Моргуна Сергія Володимировича, серії ЕГА № 1935941 від 11.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення на нею штрафу у розмірі 850,00 грн - неправомірною, такою, що прийнята необґрунтовано та підлягає скасуванню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25.03.2026 по справі № 591/14614/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко