КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6977/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/6844/25

12 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Кирилюк Г.М. 
- Рейнарт І.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» адвоката Юрченка Юрія Борисовичана рішенняСвятошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ключника А.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року    ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири.
Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира   АДРЕСА_1 . 
16 грудня 2024 року, приблизно о 16 год. 00 хв., мало місце залиття (затоплення) квартири №44 гарячою водою з системи централізованого опалення з технічного приміщення (горища), яке знаходиться над її квартирою (технічний поверх). Факт залиття квартири підтверджується актом №9 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 17 грудня 2024 року, який був складений комісією ТОВ «Чекдом Інженерінг». 
Як було встановлено, причиною залиття квартири №44 стало: негерметичний притвір запірної кулі до фторопластової втулки (знос) в крані, розташованому на повітрозбірнику системи опалення на технічному поверсі. 
З метою визначення вартості матеріального збитку вона звернулась до  ПП «Аріанда» для проведення оцінки майна. Відповідно до висновку оцінювача ПП «Аріанда» ОСОБА_2 , викладеного у звіті від 21 січня 2025 року, вартість матеріального збитку, що нанесений власнику пошкодженого майна внаслідок затоплення трикімнатної квартири, складає на дату оцінки: 190 396,00 грн. 
Позивач зазначала, що внаслідок залиття (затоплення) її квартири з вини відповідача їй був завданий значний матеріальний збиток (шкода) в розмірі 190 396 грн, який підлягає відшкодуваннювідповідачем Обслуговуючим кооперативом «Обчислювач-12», оскільки відповідач управляє вищевказаним багатоквартирним будинком та здійснює його обслуговування у відповідності до чинного законодавства України. 
З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, на виконання п. 3.10. Статуту ОК «Обчислювач-12» та статті 16 ЦПК України, вона звернулась до відповідача з письмовою претензією про вжиття заходів досудового врегулювання спору від 07 березня 2025 року у якій вона повідомила відповідача про необхідність відшкодування їй повної матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття її квартири з вини відповідача, в строк до 10 (десяти) календарних днів з дня отримання вищевказаної претензії, а також просила стягути з відповідача понесені нею  витрати на проведення незалежної оцінки майна в розмірі 9 800 грн, що загалом складає 200 196,00 грн. 
Однак, строк для добровільного виконання відповідачем вищевказаної претензії в частині відшкодування повної вартості завданого їй матеріального збитку для відповідача закінчився 22 березня 2025 року і станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою претензія залишається не розглянутою та не виконаною з боку відповідача. 
Також, позивач вказувала, що внаслідок неправомірних дій з боку відповідача і тривалої неправомірної поведінки з боку останнього, вона відчуває постійне приниження та перебуває у стані тривоги, страху, занепокоєння, що завдано їй моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 50 000 грн.
З урахуванням наведених обставин, позивач  ОСОБА_1 а просила суд стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення квартири, в загальному розмірі 200 196 грн, що складається з вартості матеріального збитку у розмірі 190 396 грн та понесених витрат на проведення оцінки майна у розмірі 9800 грн, та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, а також судовий збір у розмірі 5 029,96 грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року позов  ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, задоволено частково.
Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» (код за ЄДРПОУ 24367917) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення квартири у розмірі 190 396 (сто дев?яносто тисяч триста дев?яносто шість) грн 00 коп., витрати на проведення оцінки майна у розмірі 9 800 (дев?ять тисяч вісімсот) грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 (п?ять тисяч) грн 00 коп.
Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» (код за ЄДРПОУ 24367917) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 4 125 (чотири тисячі сто двадцять п?ять) грн 27 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» адвокат Юрченко Юрій Борисович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову  ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, відмовити.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність вини відповідача у затопленні квартири позивачки, як однієї з умов виникнення зобов`язань з відшкодування шкоди, без належної правової оцінки вказаних обставин, без урахування інтелектуально-вольового аспекту (волі та свідомості суб`єкта права його власного ставлення до вжиття чи невжиття заходів запобігання зовнішньому прояву своєї поведінки, яка є протиправною і шкідливою для особистих немайнових чи майнових благ), є помилковим, і зводиться лише до безпідставної констатації факту наявності вини і, як наслідок, протиправної поведінки.
Судом першої інстанції невраховано, що усвідомлюючи факт, зокрема того, що у штаті Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» відсутні відповідні фахівці, які б своєчасно здійснювали технічну діагностику, обслуговування систем централізованого опалення, холодного водопостачання і водовідведення, в тому числі і аварійного обслуговування, Обслуговуючим кооперативом «Обчислювач-12» було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Чекдом Інженерінг» договір, за яким останнє узяло на себе зобов`язання надавати послуги із технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем (централізованого опалення, холодного водопостачання і водовідведення).
Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Чекдом Інженерінг» (виконавець за укладеним 30.11.2024 договором) належним чином не виконало узяті на себе зобов`язання згідно із умовами вказаного договору та відповідно до вимог законодавства.
Також відповідач, заперечуючи проти розміру матеріального збитку, зазначав, що заявлений позивачкою розмір матеріальної шкоди є надуманим, наданий позивачкою Звіт є необгрунтованим і неповним, спірним ,і у розумінні закону, є неналежним, недопустимим і недостовірним доказом, з якого неможливо беззаперечно встановити розмір шкоди, яку було заподіяно позивачці залиттям її квартири, оскільки зі звіту неможливо установити і з`ясувати, який саме об`єм і вид робіт буде виконаний конкретно у кожній кімнаті (приміщенні квартири), яка саме площа (стелі, стіни і підлоги) у кожному приміщені квартири має бути відремонтована, де саме локаційно у кожній кімнаті будуть проведені ремонтні роботи, а відтак, з нього неможливо встановити достеменно ні вартість робіт, ні вартість матеріалів, тобто, установити загальний розмір заподіяної шкоди.
Судом першої інстанції проігноровано вказані аргументи відповідача.
Крім того, стороною відповідача 10.12.2025 року, у спосіб і порядок визначені процесуальним законом, було подано  клопотання про призначення та проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи, однак, дане клопотання судом не було розглянуто у зв`язку із ухваленням 08.12.2025 року оскаржуваного рішення у справі.
Сторона відповідача вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин справи, так як безпідставно проігнорувавклопотання відповідача про призначення  у справі судової будівельно-технічної експертизи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача  ОСОБА_1  адвокат Шевченко Вадим Сергійович просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року- без змін.
Зазначає, що  зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач намагається перекласти свою відповідальність за неналежний технічний стан внутрішньобудинкових систем вищевказаного багатоквартирного будинку на ТОВ «Чекдом Інженерінг», з яким 30 листопада 2024 року (тобто за 16 календарних днів до дня затоплення) відповідач уклав договір № ЧДІ-24367917-А-1 про надання кооперативу послуг з технічного та аварійного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, холодного водопостачання і водовідведення, внутрішніх електричних мереж та електрощитових багатоквартирного будинку.
Разом з тим, ТОВ «Чекдом Інженерінг» не є управителем вищевказаного багатоквартирного будинку та не є особою, уповноваженою його співвласниками, тобто, членами ОК «Обчислювач-12», на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води. Крім того, ТОВ «Чекдом Інженерінг» не є і не може бути виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.
Управителем вищевказаного багатоквартирного будинку (шляхом самозабезпечення) був і залишається відповідач, оскільки загальні збори членів ОК «Обчислювач-12», як його вищий орган управління, у відповідності до Статуту ОК «Обчислювач-12», Закону України "Про кооперацію" та інших чинних нормативно-правових актів України, які регулюють питання здійснення права власності у багатоквартирному будинку, не ухвалювали будь-яких рішень про обрання ТОВ «Чекдом Інженерінг» управителем вищевказаного багатоквартирного будинку. Крім того, загальні збори членів ОК « Обчислювач-12»не уповноважували ТОВ «Чекдом Інженерінг» на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води.
При цьому, ТОВ «Чекдом Інженерінг», за умовами укладеного з відповідачем договору, не несе і не може нести будь-яку відповідальність за затоплення квартири позивача, оскільки таке затоплення сталося з причини не герметичного притвору запірної кулі до фторопластової втулки, тобто зносу в крані, розташованому на повітрозбірнику системи опалення на технічному поверсі вищевказаного багатоквартирного будинку, а тому намагання відповідача перекласти всю свою відповідальність за вказане затоплення на ТОВ «Чекдом Інженерінг» сторона позивача вважає необгрунтованим та таким, що спростовується наданими самим же відповідачем документами.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що звіт про визначення матеріального збику є неналежним доказом, сторона позивача вважає безпідставними.
Вказує, що оцінка об`єкта була проведена оцінювачем за наявними вихідними даними, серед яких був Акт № 9 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 17 грудня 2024 року (в матеріалах справи), а також інвентаризаційна справа/технічний паспорт на квартиру, в якому був зазначений план вищевказаної квартири з її характеристиками.
При цьому, візуальний огляд та фіксація пошкоджень об`єкта оцінки, тобто квартири, були здійснені на фотознімках, які складають невід`ємну частину вищевказаного Звіту, на яких відображені пошкоджені внаслідок затоплення окремі приміщення квартири, а саме: 1. Коридор: № 1 за планом технічного паспорта (стор. 13-16 Звіту); 2. Житлова кімната: № 6 за планом технічного паспорта (стор. 17 Звіту); 3. Житлова кімната: № 7 за планом технічного паспорта (стор. 18-20 Звіту), тобто, ті приміщення квартири, які були визначені як "постраждалі" у відповідності до вищевказаного Акту, який, в тому числі, був підписаний Головою Правління  ОК "ОБЧИСЛЮВАЧ-12" ОСОБА_8
У вищевказаному Звіті (стор. 20) також було зазначено про те, що при обстеженні оцінювачем приміщень квартири було зафіксовано, що виконання зазначених у Звіті ремонтно-будівельних робіт необхідне для відновлення конструктивних елементів саме пошкоджених приміщень, а не всієї квартири, що спростовує доводи відповідача в цій частині.
До того ж, відповідач, як ініціатор проведення у справі експертизи, будучи цілковито обізнаним про задоволення Святошинським районним судом міста Києва раніше поданого клопотання та про покладання на відповідача витрат по проведенню вищевказаної експертизи, на думку позивача, свідомо ухилився від участі в її проведенні, оскільки так і не здійснив на користь КНДІСЕ попередню оплату вартості проведення даної експертизи, не повідомив Святошинський районний суд міста Києва про обґрунтовані причини неможливості здійснення відповідачем такої оплати (якщо такі обставини дійсно мали місце) тощо. Врезультаті  таких дій відповідача  20 жовтня 2025 року (тобто більш як через 4 місяці з дня призначення вищевказаної експертизи) Святошинський районний суд міста Києва постановив ухвалу про призначення справи до розгляду зі стадії, на якій  розгляд справи було зупинено.
Сторона позивача вважає, що Святошинський районний суд міста Києва, розглянувши дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, дослідив всі наявні у справі докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а тому оскаржуване відповідачем судове рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним (судове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права) і обґрунтованим (судове рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні), а тому позивач в повному обсязі погоджується з висновками Святошинського районного суду міста Києва, як суду першої інстанції, зробленими в оскаржуваному відповідачем судовому рішенні.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» адвокат Юрченко Юрій Борисович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Шевченко Вадим Сергійович в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 15.07.1998 року, серія НОМЕР_2 ,  ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . (а.с. 6).
Згідно акту №9 від 17.12.2024 року про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення, складеного комісією у складі: інженера з організації експлуатації та ремонту « ТОВ « Чекдом Інженерінг» ОСОБА_9, начальника сервісної служби ТОВ « Чекдом Інженерінг» ОСОБА_7, голови правління ОК « Обчислювач-12» ОСОБА_8, комісією була обстежена квартира     АДРЕСА_1 на предмет залиття з технічного приміщення (горище). Квартира знаходиться у підїзді №1, який має 11 поверхів, розташована на 11 поверсі, складається з 3 кімнат. На день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі  АДРЕСА_1  постраждали: Кімната 1 - передпокій: відшарування шпалер, площею до 5м2, на стінах вологі сліди протікання, площею до 5м2. Кімната 2 - спальня: на стінах вологі сліди протікання, площею до 1,5м2, на стелі вологі сліди протікання, площею до 1.5м2. Кімната 3 - зала: на стелі вологі сліди протікання площею до 8м2, на стінах вологі сліди протікання площею до 5м2, на підлозі від скупчення води спостерігаються початкові сліди деформації ламінату, площею до 1м2. Для підтвердження даного акту були запрошені: представник власника квартири № 44 ОСОБА_5 (а.с. 11).
08.01.2025 рлоку між Дяченко ВалентиноюВолодимирівною та ПП «Аріадна» було укладено договір про проведення оцінки майна, згідно умов вказаного договору загальна вартість послуг з оцінки Обєкта (суми Договору) складає 9 800 грн. (а.с. 12).
Відповідно до звіту оцінювача ТОВ «Аріанда» ОСОБА_2 від 13.01.2025 року про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, вартість матеріального збитку,що нанесений власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , визначена з точки зору витратного підходу (з урахуванням округлень до цілого значення), становить 190 396,00 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту становить 219 942,00 грн з ПДВ; вартість матеріалів і збитків 82 071,00 грн, вартість матеріалів, робіт та конструкцій 98 485,20 грн з ПДВ; вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням вартості експлуатації машин механізмів) у розмірі 121 456,80 грн (а.с. 15-43).
30.11.2024 року між ТОВ «Чекдом Інженіринг»( далі-виконавець або Чекдом) та ОК «Обчислювач-12» ( далі- замовник, кооператив, об`єднання або клієнт) було укладено договір №ЧДІ-24367917-А-1 про надання кооперативу послуг технічного та аварійного обслговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення, холодного водопостачання і водовідведення внутрішніх електричних мереж та електрощитових багатоквартирного будинку. За цим договором виконавець бере на себе зобов`язання надавати замовнику послуги технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення, холодного воопостачання та водовідведення, внутрішніх електричних тереж та електрощитових банатоквартирного будинку.
Згідно п.п. 4.5., 4.6. вказаного договору, у разі виникнення аварійного випадку виконавець ліквідує аварію доступним шляхом - тимчасовий ремонт, часткова або повна заміна вузлів, труб чи інших матеріалів систем централізованого опалення, холодного водопостачання і водовідведення, внутрішніх електричних мереж та електрощитових. У разі необхідності виконавець здійснює повне відключення одного або декількох систем з подальшим переданням припису замовнику, шляхом передбаченим цим договором, для виконання ремонтних робіт для відновлення повноцінного, безпечного та безперебійного використання таких систем. Усунення наспідків аварійних випадків. У разі настання аварійного випадку з вини виконавця, наслідки аварійних випадків мають бути усунуті за рахунок виконавця у відповідності до умов цього договору. Наслідки аварійних випадків, що сталися не з вини виконавця усуваються замовником, або стороною дії якої, або бездіяльність призвели до настання аварійного випадку та подальших наслідків.
Відповідно до умов п.9.11 договору, виконавець не несе відповідальності за наслідки спричинені аварійними випадками, у разі недбалого ставлення, або використання не за призначенням, або з причини несвоєчасної заміни, ремонту у тому числі з причин зносу внутрішньобудинкових мереж, замовником та/або членами кооперативу та, або співвласниками багатоквартирного будинку.
Відповідно до п. 9.12. договору, відповідальність виконавця згідно цього договору обмежується сумою у 37 500 тисяч гривень ( тридцять сім тисяч пятсот грн. нуль коп.), якщо навіть ця сума не покриває всю суму прямих чи непрямих збитків, що мали, мають або можуть мати місце та пов`язаві з такою відповідальністю виконавця.
Отже, виходячи із вищевикладеного, ТОВ «Чекдом Інженіринг» є виконацем робіт, послуг, які виконує на замовлення ОК «Обчислювач-12» в рамках вказаного договору та відповідальність якого обмежується 37 500,00 грн.
07.03.2025 року   ОСОБА_1 а звернулася до ОК «Обчислювач-12» із претензією про вжиття заходів досудового врегулювання спору, в якій вона просила відповідача в строк 10 днів відшкодувати їй вартість метеріального збитку урозмірі 190 396,00 грн, а також понесені витрати на проведення незалежної оцінки у розмірі 9 800,00 грн (а.с. 54, 55).
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, суд першої інстанції посилався на те, що наявні всі підстави для відшкодування відповідачем завданої позивачу майнової шкоди, оскільки залиття квартири позивача сталося з вини відповідача через не герметичний притвір запірної кулі до фторопластової втулки (знос), в крані, розташованому на повітрозбірнику системи опалення на технічному поверсіза технічний стан яких відповідальність покладена на відповідача. 
Таким чином, враховуючи те, що саме з вини відповідача відбулося залиття квартири позивачки, що призвело до пошкодження її майна та завдання моральних страждань, то вона має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн, оскільки, зазначений у позовній заяві розмір моральної шкоди у сумі 50 000,00 грн є завищеним та не підтверджений належними доказами.
Позивачем було сплачено на рахунок ПП «Аріадна» оплату за проведення експертної оцінки згідно платіжних інструкцій від 08.01.2025року  та 22.01.2025 року на загальну суму 9 800 грн, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення Святошинського районного суду міста Києва  від 08 грудня 2025 рокувідповідає. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам.
Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.
Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок виконавця готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач) (стаття 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Крім того, у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» наведено визначення термінів, які у ньому вживаються.
Зокрема, виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.
Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).
Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Пунктом 43 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 712, управитель зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору управління, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.
Згідно пункту 4 розділу І Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2018 року за № 1074/32526, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2018 року за № 1074/32526, визначено, що основними заходами технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем є: визначення технічного стану внутрішньобудинкових систем; усунення дрібних несправностей елементів систем з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв; перевірка готовності внутрішньобудинкових систем до сезонної експлуатації; визначення обсягів та видів ремонтних робіт внутрішньобудинкових систем для врахування під час формування плану проведення робіт з поточного ремонту на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року; поновлення витратних матеріалів, змащення, регулювання, перевірка справності елементів систем тощо.
Судом встановлено, відповідачем не заперечується, що житловий будинок   АДРЕСА_3 , в якому заходиться квартира позивача, перебуває на обслуговуванні у Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12».
Відповідно до п. 2.3, 2.4 Статуту Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» видами діяльності кооперативу є комплексне обслуговування об`єктів; надания в оренду чи експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; створення інфраструктури для експлуатації побудованого будинку; контроль за свосчасним наданням комунальних послуг, забезпеченя надходження коштів для сплати всіх платежів; експлуатація, обслуговування та ремонт житового будинку; благоустрій та утримания прибудинкової території; уклалання та контроль за виконанням договорів, пов`язаних з обслуговуванням, екеплуатацією і ремонтом жилого будинку і надвірних будівель та утриманиям прибудинкової території; проведення заходів щодо придбання земельної ділянки; організація культурно-побутовото обслуговування членів кооперативу та їх сімей. 
Для здійснення цілей і завдань визначених у Статуті користується правом: виступати учасником цивільно-правових відносин тощо.
Відтак, на підставі аналізу вищезазначених приписів норм чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що на Обслуговуючий кооператив «Обчислювач-12», як управителя багатоповерхового будинку  АДРЕСА_3 , покладено обов`язок утримання багатоквартирного будинку, зокрема, обслуговування внутрішньобудинкових систем, здійснення їх поточних ремонтів з метою якісного отримання споживачем комунальної послуги.
16 грудня 2024 року, приблизно о 16 год. 00 хв., мало місце залиття (затоплення) квартири     АДРЕСА_1 гарячою водою з системи централізованого опалення з технічного приміщення (горища), яке знаходиться над квартирою (технічний поверх). Факт залиття квартири підтверджується актом №9 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 17 грудня 2024 року, який був складений комісією комісією у складі: інженера з організації експлуатації та ремонту «ТОВ « Чекдом Інженерінг» ОСОБА_9, начальника сервісної служби ТОВ « Чекдом Інженерінг» ОСОБА_7, голови правління ОК « Обчислювач-12» ОСОБА_8 Для підтвердження даного акту були запрошені: представник власника квартири № 44 ОСОБА_6 .
Як було встановлено, причиною залиття квартири №44 є: негерметичний притвір запірної кулі до фторопластової втулки (знос), в крані, розташованому на повітрозбірнику системи опалення на технічному поверсі. 
Таким чином, встановлено перебування внутрішньобункових систем будинку  АДРЕСА_3 з централізованого опалення в неналежному стані, що і стало причиною залиття квартири позивачки з технічного поверху будинку.
Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду регулює ст. 1166 ЦК України.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини даної справи, надавши належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи та звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт невиконання відповідачем своїх функцій щодо утримання внутрішньобункових систем буд.    АДРЕСА_3  з централізованого опалення в неналежному стані, що і стало причиною затоплення квартири позивача з технічного поверху будинку(акт №9 від 17.12.2024 року про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення). 
Жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаних висновків вдповідачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.
На підтвердження розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, позивачкою надано суду звіт оцінювача ПП «Аріадна» від 13.01.2025 року, згідно якого вартість матеріального збитку, що нанесений власнику квартири АДРЕСА_1 становить 190 396,00 грн.
Жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаного висновку вдповідачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується, з висновками суду першої інстанції про доведеність вини відповідача у завданні позивачці матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 190 396,00 грн.
Згідно з частинами першою, другою статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Крім того, у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження  № 61-1132св22).
Звертаючись до суду позивачка зазначала, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, які призвели до затовлення її квартири, вона позбавлена можливості проживання у власному житлі, перебуває у постійному стресі, що призводить до погіршення сну, неможливості концентрації на роботі та у родині, внаслідок чого діти отримують недостатньо материнської любові та турботи, в неї виникає відчуття провини перед дітьми. Просила стягнути з відповідача на її користь на відшкодування завданої моральної шкоди 50 000,00 грн. 
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, позивач повинен довести, які саме дії спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суд першої інстанції, який заслуховує сторін та встановлює фактичні обставини справи, має широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.
У справі «Недайборщ проти РФ» від 01.07.2010 (Скарга № 42255/04) Європейський суд з прав людини у п. 37 зазначив, що заявник не зобов`язаний надавати будь-які докази наявності понесеної ним моральної шкоди. (див., серед численних інших джерел, Рішення Європейського суду від 15.10.2009 у справі «Антипенков проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia) п. 82, скарга № 33470/03; Рішення Європейського суду від 14.02.2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), п. 35, скарга № 30422/03; Рішення Європейського Суду у справі «Гарабаєв проти Російської Федерації» (Garabayev v. Russia), п. 113, скарга № 38411/02, ЕСПЧ 2007-VII (витяг); а також Рішення Європейського Суду від 01.06.2006 у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), п. 20, скарга № 4171/04).
В п.78 Рішення Європейського Суду з прав людини «Мельниченко проти України» від 19.10.2004 суд зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. 
В свою чергу у п.50 Рішення Європейського Суду з прав людини справа «Полтораченко проти України» (заява № 77317/01) 18.01.2005 Суд вважає, що заявник може розглядатись як такий, що зазнав певного розчарування та страждання в результаті встановленого у цій справі порушення. Тому Суд, на засадах справедливості, присуджує йому 5000 євро компенсації моральної шкоди.
У справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 (Заява № 67534/01) Європейським судом у п. 52 зазначено, що Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення. Проте розмір заявленої суми надмірний.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 25.05.2001 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
У п. 9 постанови Пленум Верховного Суду України також рекомендував судам при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), інші обставини, як стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалась, що вона  зазнала страждань та переживань у звязку з пошкодженням її майна, було повністю порушено її звичний спосіб життя, так як вона позбавлена можливості користування належним їй майном, змушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого майна та для захисту свого порушеного права, що викликає переживання.
Аналізуючи наявні у справі докази, надані на підтвердження факту завдання відповідачем позивачці ОСОБА_1 моральної шкоди, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам по собі факт затоплення, яке виникло в квартирі позивачки, пошкодження належного позивачці майна обєктивно зумовлюють певні моральні страждання, повязані із відновленням порушеного звичайного способу життя позивача. 
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції підставно зазначив в рішенні, що відшкодування  моральної шкоди в розмірі 50 000 грн є завищеним та не підтверджене необхідними доказами, та вірно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 5 000 грн, який є співрозмірним завданій моральній шкоді.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.
Відповідний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23).
З матеріалів справи та рішення суду вбачається, що для визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди суд використав  звіт ПП «Аріадна» від 13.01.2025 року про визначення матеріальних збитків, вартість вказаних послуг оцінювівача становить 9800,00 грн. Отже, вказані витрати позивачки безпосередньо пов`язані з розглядом справи і підлягають відшкодуванню їй відповідачем.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог прийняте правильно, висновки суду відповідають обставинам справи, що в свою чергу дає підстави для залишення судового рішення без змін.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, щозаявлений розмір шкоди є необгрунтований. Наданий до суду позивачкою Звіт є необгрунтованим і неповним, спірним, а тому, у розумінні закону є неналежним, недопустимим і недостовірним доказом, з якого неможливо беззаперечно встановити розмір шкоди, яку було заподіяно позивачці залиттям її квартири, колегія суддів відхиляє, як безпідставні, так як відповідачем не надано суду жодного доказу ( рецензії, висновку експерта) на спростуванння висновків вказаного Звіту.
Належного обгрунтування чому звіт ПП «Аріадна» від 13.01.2025 є неналежним доказом відповідач не зазаначає, його доводи зводяться виключно до незгоди з його змістом та зроблені особою, яка не має спеціальних знань в галузі оціночної діяльності.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт виникнення затоплення її квартири саме з вини відповідача, оскільки, в силу вимог закону та Статуту, саме на відповідача покладено обов»зок технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, в тому числі, централізованого опалення. Затоплення квартири позивачки АДРЕСА_1 відбулося внаслідок негерметичного притвору запірної кулі до фторопластової втулки (знос), в крані, розташованому на повітрозбірнику системи опалення на технічному поверсі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Чекдом Інженерінг» узяло на себе зобов`язання надавати послуги із технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем (централізованого опалення, холодного водопостачання і водовідведення), про те належним чином не виконало узяті на себе зобов`язання,згідно із умов укладеного договору та відповідно до вимог законодавства, а тому саме воно повинно нести відповідальність за наслідки вказаного залиття, колегія суддів відхиляє, оскільки, відповідно до п.9.11. договору від 30.11.2024року №ЧДІ-24367917-А-1, укладеного між ОК «Обчислювач-12» та ТОВ «Чекдом Інженіринг», виконавець не несе відповідальності за наслідки спричинені аварійними випадками, у разі недбалого ставлення, або використання не за призначенням, або з причини несвоєчасної заміни, ремонту, у тому числі з причин зносу внутрішньобудинкових мереж, замовником та/або членами кооперативу та, або співвласниками багатоквартирного будинку.
Крім того, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Верховний Суд зауважує, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15, провадження № 11-778апп18).
Предметом вказаного позову не є питання виконання/невиконання ТОВ «Чекдом Інженіринг» умов договору від 30.11.2024 року №ЧДІ-24367917-А-1, укладеного з ОК «Обчислювач-12». А відтак, у суду відсутні правові підстави надавати правову оцінку обставинам щодо яких не заявлено жодних позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною відповідача 10.12.2025 року було подано у спосіб і порядок визначені процесуальним законом клопотання про призначення та проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи, однак дане клопотання судом не було розглянуто у зв`язку із ухваленням 08.12.2025 року оскаржуваного рішення у справі, а відтак суд першої інстанції неповно з`ясував обставин справи, проігнорувавши клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів також відхиляє, з огляду на наступне.
Ухвалою суду першої істанції від 09 червня 2025 року за клопотанням відповідача було призначено у даній справі судову будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження у справі, витрати за проведення експертизи покладено на відповідача (а.с. 131).
В подальшому, 16.10.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшов лист експертної установи про залишення ухвали суду без виконання у зв`язку відсутністю попередньої оплати експертизи.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року було поновлено провадження у справі  (а.с. 143). 
З викладеного вбачається, що саме з вини сторони відповідача (неоплата вартості) судова експертиза проведена не була, справа повернулась до суду і 08 грудня 2025 року судом було ухвалене рішення у даній справі. А повторне клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі було подано представнмком відповідача 10 грудня 2025 року, тобто, після ухвалення оскаржуваного рішення.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою судом першої інстанцій доказів у справі, неправильним, на думку апелянта, встановленням обставин справи та не містять посилань на неправильне застосування норм матеріального права, що не може бути підставою для скасування рішення суду першої. 
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» адвоката Юрченка Юрія Борисовича, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 рокуухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» адвоката Юрченка Юрія Борисовича.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу представника відповідачаОбслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» адвоката Юрченка Юрія Борисовича залишено без задоволення, а судове рішення без змін, то розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Обчислювач-12» адвоката Юрченка Юрія Борисовичазалишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: