Справа № 369/16004/24
Провадження № 2/369/3708/25

РІШЕННЯ
Іменем України

05.03.2026 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Козак І. А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат
Возний М.В. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 27 липня 2019 року ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2023 року. Від шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 357/3177/22 із відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2022 року і до досягнення сином повноліття.
Рішення набрало законної сили 27 червня 2022 року та подано до виконавчої служби для примусового виконання. В добровільному порядку відповідач кошти на утримання доньки надавати не бажає, жодних усних домовленостей щодо додаткових витрат на дитину між позивачем і відповідачем досягнуто не було.
Син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
На день подачі позовної заяви до суду спільному сину позивача та відповідача, ОСОБА_3 , виповнилося 4 повних років.
Позивач зазначає, що її дохід за останні роки значно зменшився і аліменти не покривають витрат на утримання сина.
Також, ОСОБА_3 часто хворіє, що потребує додаткових фінансових витрат на регулярні медичні обстеження, лікування, оздоровлення у санаторно-курортних закладах та прийому дороговартісних ліків.
Позивач піклується про розвиток та здоров`я ОСОБА_3 , тому повністю дотримується всіх призначень та рекомендацій лікарів.
Також, ОСОБА_3 відвідує КЗ «Софіївсько-Борщагівський ЗДО «Золотий колосок», що також постійно потребує додаткових фінансових витрат.
Загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на придбання ліків та оплату за відвідування КЗ «Софіївсько-Борщагівський ЗДО «Золотий колосок» складає 12 000 грн.
Відповідач, ОСОБА_2 , безпосередньої участі у вихованні дитини та піклуванні про неї не приймає. Добровільно надавати допомогу на лікування дитини та на додаткові витрати відмовляється, сплачує лише аліменти.
Для вирішення незапланованих додаткових витрат, пов`язаних з розвитком сина та лікуванням, позивач вимушена звернутися до суду. 
Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, а саме, щомісячно отримує заробітну плату. Тому, з урахуванням стану здоров`я відповідача, його стабільного заробітку, достатнього матеріального становища, він повинен сплатити половину понесених позивачем фактичних витрат на розвиток та лікування сина ОСОБА_3 , відповідно до законодавства у розмірі 6 000 грн.
Позивач вважає, що відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину, в розмірі 6 000 грн., оскільки він є батьком дитини та має такі ж самі права та обов`язки щодо їх спільного сина, як і позивач. Водночас, позивач завжди знаходиться поряд з дитиною, несе відповідальність за її здоров`я та піклується про її матеріальне забезпечення, тому позивач звертається до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року відкрито позовне провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
02 грудня 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Возного М.В. надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог, зі змісту якої вбачається, що позивач, посилаючись на аналогічні доводи наведені в первинній позовній заяві, вказує на те, що за період з 06 вересня 2024 року по день звернення з заявою про збільшення позовних вимог вона понесла ряд додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_3 , його оздоровлення, оплату садочку та відвідування закладу інтелектуального розвитку. Станом на 02 грудня 2024 року сума понесених позивачем додаткових витрат складає 23017,35 грн. Половина вартості з цієї суми становить 11508,67 грн.
Зважаючи на це, загальна сума додаткових витрат понесених позивачем, яку вона просить стягнути з відповідача становить 17508,67 грн.
У судове засідання ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому до суду надійшла заява від представника позивача, у якій останній просить розгляд справи проводити за їх відсутності.
У судове засідання ОСОБА_2 та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі в них народився син ОСОБА_3 .
Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому вони припинили шлюбні стосунки та розірвали шлюб.
За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі № 357/3177/22 відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2022 року і до досягнення сином повноліття.
Рішення набрало законної сили 27 червня 2022 року та подано до виконавчої служби для примусового виконання. В добровільному порядку відповідач кошти на утримання доньки надавати не бажає, жодних усних домовленостей щодо додаткових витрат на дитину між позивачем і відповідачем досягнуто не було.
Син, ОСОБА_3 , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
На день подачі позовної заяви до суду спільному сину позивача та відповідача ОСОБА_3 , виповнилося повних 4 роки.
Доказів на спростування вказаного відповідачем не надано.
Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.
У Постанові ВСУ від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, висловив позицію, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
Верховний Суд в постановах від 30 січня 2019 року (справа № 205/4622/16-ц), від 10 січня 2019 року (справа № 369/11745/16-ц) не відносяться до додаткових витрат наступні: витрати одного з батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка, витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття, витрати позивача на літній відпочинок за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем, витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.
Вказані витрати суд відносить до особливих обставин, оскільки вони об`єктивно пов`язані з особливостями стану здоров`я дитини, а також розвитком її здібностей, та для забезпечення належних умов проживання, а тому є додатковими в розумінні ст. 185 СК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 відвідує КЗ «Софіївсько-Борщагівський ЗДО «Золотий колосок».
Відповідно до копій платіжних інструкцій доданих до позовної заяви загальні витрати позивача на оплату послуг даного освітнього закладу у періоди червень-серпень 2024 року та вересень-жовтень 2024 року становили 2613,07 грн.
Також, з наданих позивачем копій виписок з картки амбулаторного хворого та консультативних висновків спеціаліста, ОСОБА_3 хворів на ряд захворювань, а саме: гострі респіраторні інфекції, гострі респіраторні вірусні інфекції, гострий обструктивний бронхіт, вітряну віспу, гостру інфекцію верхніх дихальних шляхів, гострий назофарингіт, гострий ларенготрахеїт, гострий середній отит, алергічний реніт, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталася за медичною допомогою до лікарів-педіатрів у наступні періоди: 15 грудня 2022 року; з 17 по 20 березня 2023 року; 24 березня 2023 року; з 22 по 26 травня 2023 року; з 30 травня по 08 червня 2023 року; 16 червня 2023 року; 03 липня 2023 року; з 15 по 20 вересня 2023 року; 01 жовтня 2023 року; з 04 по 10 жовтня 2023 року; 18 листопада 2023 року; з 23 по 28 листопада 2023 року; з 30 листопада по 06 грудня 2023 року; 25 грудня 2023 року; 24 січня 2024 року; 26 та 29 січня 2024 року; 11, 15 та 22 березня 2024 року; 22 квітня 2024 року; 09 травня 2024 року; 28 травня 2024 року; 03 липня 2024 року; 20 вересня 2024 року; 09 та 18 жовтня 2024 року.
За результатами оглядів спеціалістів, ОСОБА_3 проходив медичне обстеження на загальну суму 3 960 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт Медичного центру ТОВ «ЮМД-МЕДІКАЛ» № 078882 від 05 вересня 2024 року; № 080288 від 28 вересня 2024 року; № 079539 від 17 вересня 2024 року; № 080081 від 24 вересня 2024 року; № 081147 від 12 жовтня 2024 року.
Також, згідно наданих позивачем копій фіскальних чеків, позивач понесла витрати на лікування ОСОБА_3 , зокрема на придбання необхідних медичних препаратів на загальну суму 19 738, 07 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, син сторін ОСОБА_3 відвідує заняття з ментальної арифметики, про що свідчить копія довідки № 15/10 від 15 жовтня 2024 року видана Школою інтелектуального розвитку «Alpha kids». Сплачує за навчання мати ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 900 грн за кожні 8 уроків.
Згідно копій платіжних інструкцій позивач у період з вересня по листопад 2024 року понесла витрати на заняття ОСОБА_3 у Школі інтелектуального розвитку «Alpha kids» на загальну суму 2 700 грн.
Крім того, позивач у зв`язку з незадовільним станом здоров`я сина ОСОБА_3 понесла витрати на оздоровлення сина в розмірі 6 000 грн. на оренду готелю «Злата» в с. Поляниця Івано-Франківської області у період з 08 по 14 вересня 2024 року, що підтверджується відповідними рахунком-фактурою № СФ-0000002 від 20 серпня 2024 року, платіжними інструкціями від 20 серпня та 09 вересня 2024 року та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000001 від 14 вересня 2024 року, що приєднані до матеріалів справи.
Загальна сума додаткових витрат на дитину складає 35 017 гривень 34 копійок.
Докази про те, що здійснення вищевказаних витрат було виключно одноособовим рішенням позивача відсутні, а надані квитанції на придбання ліків, медичний огляд, оплату навчальних закладів та оздоровлення, підтверджує те, що додаткові витрати на дитину були понесені виключно одноособово позивачем.
Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання сина.
Виходячи з наведеного, а також враховуючи незадовільний стан здоров`я дитини у вказані періоди та необхідність оздоровлення дитини й додаткових заходів для його розвитку у зв`язку з цим, з відповідача підлягають стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 17 508 грн 67 копійок.
Згідно ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме незадовільним станом здоров`я дитини, що утворює необхідність застосування додаткових заходів для розвитку дитини та її оздоровлення.
Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211, 20 грн. в дохід держави.
Враховуючи викладене вище, на підставі ст.ст.180,181,182,183,192 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.12,13,81,141,245,263-265,268, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 17 508 (сімнадцять тисяч п`ятсот вісім ) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211, 20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки обліку платника податку НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер картки обліку платника податку НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 05.03.2026

Суддя          Ірина КОЗАК