Справа № 459/4207/21 
Провадження № 1-кп/459/511/2021

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Шептицький, Львівської області кримінальне провадження № 12018140150001704 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4  11 листопада 2018 року близько 20 години, знаходячись поряд із будинком №16, по пр. Шевченка, в м. Червоноград (станом на сьогодні Шептицький), Львівської області, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, відкрито заволодів належним ОСОБА_5 мобільним телефоном марки «Хуавей» імеі НОМЕР_1 , імеі 2- НОМЕР_2 , вартістю 3 987 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Лайф», вартістю 60 гривень, та сім картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 гривень, а також карта пам?яті об?ємом 16 Гб, вартістю 160 гривень та чохол вартістю 250 гривень. Після вчиненого правопорушення ОСОБА_4 з викраденим з місця вчинення злочину втік.
За згодою сторін згідно із ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів, зібраних у ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи по даному провадженні допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на особу. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину свою у вчиненому визнав повністю, у обсязі пред`явленого обвинувачення та щиро розкаявся. Пояснив, що в день події, у вечірній час доби зустрів потерпілого, з яким почав вести розмову. В ході чого, з рук останнього вихопив мобільний телефон та з місця події втік.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. 
Вина обвинуваченого у тому, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинену повторно.
Ці дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. 
Щире каяття, повернення викраденого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставини, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Разом з тим суд враховує і особу обвинуваченого, що є людиною молодого віку, не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, має намір проходити військову службу в Збройних Силах України.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових злочинів можливе без відбування ним покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд - 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. 
Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Хуавей» імеі НОМЕР_1 , імеі 2 – НОМЕР_2 синього кольору – вважати повернутим законному володільцю. 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Шептицький міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1