Справа № 643/2228/26
Провадження № 2/643/3919/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2026 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання – Вишнякової Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Свистуленко М.П. звернулась в суд із вищевказаним позовом, в якому просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири - кімнати у будинку готельного типу літ. «Г-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 19.5 кв.м., житловою площею 17.5.кв.м.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири - кімнати у будинку готельного типу літ. «Г-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 19.5 кв.м., житловою площею 17.5.кв.м. (документ сформований в системі «Електронний суд» 08.02.2026).
В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Свистуленко М.П. зазначила, що 09.09.2009 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1339. За час перебування у шлюбі подружжям було набуто за спільні кошти за договором купівлі-продажу від 06.11.2013 р., посвідченим Лук`яновою О.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстр. № 2924, у власність нерухоме майно, а саме: кімнату № НОМЕР_1 у будинку готельного типу літ. «Г-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 06.11.2013 р., вказане нерухоме майно зареєстровано на ОСОБА_2 . Згідно з п. 1 вказаного договору купівлі-продажу покупець – ОСОБА_2 прийняв у власність та оплатив кімнату № 146 загальною площею 19.5 кв.м., житлова площа 17.5 кв.м., у будинку готельного типу літ. «Г-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до п.7 договору купівлі-продажу від 06.11.2013 р. цей договір укладався за згодою дружини покупця – ОСОБА_1 , що підтверджується її заявою, підпис на якій засвідчений Лук`яновою О.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, 06.11.2013 року за реєстровим № 2923. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2023 р. у справі № 953/2717/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Договір про поділ спільного майна подружжям не укладався. 
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 13.02.2026 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09.09.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23.06.2023 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення від 23.06.2023.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 06.11.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б., за реєстр. № 2924, ОСОБА_2 набув у власність нерухоме майно, а саме: кімнату № НОМЕР_1 у будинку готельного типу літ. «Г-5», що знаходиться в АДРЕСА_2 . Відповідно до п.7 договору купівлі-продажу від 06.11.2013 цей договір укладався за згодою дружини покупця – ОСОБА_1 , що підтверджується її заявою, підпис на якій засвідчений Лук`яновою О.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, 06.11.2013 року за реєстровим № 2923. 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 06.11.2013 р., вказане нерухоме майно зареєстровано на ОСОБА_2 . 
Отже, спірна кімната набута подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі.
Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Згідно з частиною 1 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно із положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
У пункті 23 своєї постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.
Суд приходить до висновку про те, що спірне нерухоме майно, а саме кімната № НОМЕР_1 у будинку готельного типу літ. «Г-5», що знаходиться в АДРЕСА_2 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і кожному із подружжя у цій кімнаті належить по 1/2 частці, а тому позов  підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1864,14 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнати за  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , в рівних частках, по 1/2 частині за кожним, право власності на кімнату № НОМЕР_1 у будинку готельного типу літ. «Г-5», що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1864 грн 14 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 10.04.2026.

Учасники справи:
Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.М.Довготько