РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
10 квітня 2026 р.  Справа № 120/6461/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача від 21.03.2025 року щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності з 17.01.2024 року.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для призначення пенсії з 17.01.2024 року, оскільки з дати попередньої заяви минуло більше трьох місяців.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
17.01.2024 року відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААГ №357881, при первинному огляді встановлено II групу інвалідності.
07.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення від 16.02.2024 року №024650006642 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
26.02.2024 року позивач повторно звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення від 05.03.2024 року №024650006642 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
03.10.2024 року ОСОБА_1 втретє звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності, однак їй було відмовлено у її призначенні у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
14.01.2025 року позивач вкотре звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності. За результатами опрацювання заяви пенсію призначено з 14.01.2025 року.
24.02.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою в якій просила здійснити виплату пенсії з дня встановлення інвалідності, а саме 17.01.2024 року. 
Листом від 21.03.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії з дати встановлення інвалідності, оскільки з дати попередньої заяви минуло більше трьох місяців. 
Однак, позивач вважає, що пенсія їй повинна була призначена з 17.01.2024 року, тобто з дати встановлення інвалідності, а не з 14.01.2025 року, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом. 
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Згідно частини 1 статті 31 Закону №1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.
За змістом частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
Судом встановлено, що позивач зверталась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії по інвалідності 07.02.2024 року, 26.02.2024 року, 03.10.2024 року та за результатами розгляду таких заяв рішеннями територіальних органів Пенсійного фонду України позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Вказані рішення у судовому порядку позивачем не оскаржувалися та не скасовувалися. Доказів протилежного суду не надано.
14.01.2025 року позивач вкотре звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
За результатами опрацювання заяви, позивачу призначено пенсію по інвалідності з 14.01.2025 року.
Отже, позивачу призначено пенсію по інвалідності з дня звернення її із заявою щодо призначення пенсії від 14 січня 2025 року.
Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність у спірних правовідносинах відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи, а обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача саме у спірних правовідносинах.
Визначення змісту та обсягу позовних вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. Підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і задоволення його вимог, визначаються позивачем також самостійно.
Однак, суд під час вирішення справи встановлює наявність або відсутність порушеного права позивача.
Звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Суд зауважує, що рішення, яким призначено позивачу пенсію по інвалідності з 14 січня 2025 року, в судовому порядку позивачем не оскаржувалося та є чинним, в тому числі в частині дати призначення пенсії по інвалідності.
В межах розгляду цієї справи таке рішення також не оскаржується (в частині дати призначення пенсії), а тому обставина правомірності/неправомірності визначення позивачу дати призначення пенсії по інвалідності (14 січня 2025 року) не відноситься до предмету доказування у цій справі.
Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №120/14806/24 від 04 березня 2026 року.
Крім того, суд звертає увагу, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Разом із тим, суд зазначає, що в даному випадку відповідачем рішення як індивідуальний акт не приймалося, натомість надано лист від 21.03.2025 року, який має інформаційний характер.
Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ЄДРПОУ 13322403).

Суддя Свентух Віталій Михайлович