Справа № 545/323/26
Провадження № 2-а/545/13/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Любчика О.В., за участі секретаря Синегуб Д.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
встановив:
адвоката Міняйло Я.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В позовній заяві вказав, що 22.01.2026 року щодо ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова мотивована тим, що за результатами перевірки відомостей та реєстрової інформації ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. ОСОБА_1 порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 під час дії в Україні особливого періоду порушив вимоги пп. 2 п. 1 Правил військового обліку, а саме не прибув за викликом до ТЦК та СП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП, тому на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн. 22.01.2026 ТВО начальника ОСОБА_2 виніс Постанову № R312141 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн.
З даною постановою позивач та його представник не погоджуються, вважають її незаконною, такою, що винесена з істотним порушенням чинного законодавства, що полягають зокрема в тому, що 22.01.2026 позивачем особисто під час перевірки його персональних даних в застосунку «Резерв+» було встановлено, що у нього наявна відмітка про перебування у розшуку. Будь-яких повісток чи інших документів до того він не отримував. З метою запобігти збільшенню розміру штрафу, а також вважаючи протиправні дії з боку відповідача незаконними, та такими, що можуть створити ризик протиправних дій по відношенню до позивача, він вирішив сплатити запропоновану йому суму штрафу розміром 8500,00 грн. Після цього ним було отримано оскаржувану постанову, в якій не було чітко зазначено коли направлено повістку, номер повістки та від якого числа, яким чином та якого числа о котрій годині та куди саме ОСОБА_1 необхідно було з`явитися. Постанова винесена з порушенням особистих прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню. 
На підставі викладеного позивач та його представник просили скасувати вищевказану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору. Також прохав, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 на свою користь сплачений до бюджету штраф в розмірі 8500,00 грн. 
Ухвалою судді від 02.02.2026 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.
Відповідач, отримавши позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 162 КАС України не скористався.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. 
Суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно і повно дослідивши наявні у справі матеріали та докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що 22.01.2026 ТВО начальника Близнюком Р.В. було винесено постанову № R312141 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. (а.с. 9).
Постанова розглянута у відсутності позивача, останній отримав копію оскаржуваної постанови, лише після сплати штрафу. 
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. 
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. 
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. 
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до вимог пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до абзацу 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період, який діє і дотепер.
Згідно з вимогою пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 військовозобов`язані повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Судом встановлено, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова не містить жодних відомостей щодо повістки, яка нібито було направлена позивачу, відсутні докази її дійсного направлення та не зазначено коли саме позивач та куди саме повинен був прибути.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом», тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є безпідставною, підлягає скасуванню, а справу слід закрити.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення саме ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. 
Отже, доводи позивача про незаконність та протиправність постанови відповідача є обґрунтованими.
Вимога про стягнення штрафу сплаченого позивачем на користь відповідача в сумі 8500 грн. не підлягає задоволенню, оскільки законодавство передбачає спеціальну позасудову процедуру повернення помилково/надміру сплачених коштів із бюджету. Повернення здійснюється за заявою платника до органів Казначейства, а не через примусове стягнення судом. 
Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи часткове задоволення позову, згідно з положенням ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, 
ухвалив:
адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника Близнюка Р.В. № R312141 від 22.01.2026 про накладення на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1  за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
В задоволенні вимоги щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 сплаченого до бюджету штрафу в розмірі 8500,00 грн. – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Інформація про сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя    О. В. Любчик