Справа № 215/1512/26 
3/215/673/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Кривий Ріг 
Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.44 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 приблизно о 09:07 год. ОСОБА_1 перебував по вул. В.Сліпака, 2 в Тернівському районі м. Кривому Розі Дніпропетровської області, при собі мав речовину зеленого кольору схожу на наркотичну. Згідно висновку експерта від 28.01.2026 речовина рослинного походження зеленого кольору є канабісом, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.44 КУпАП.
Правопорушник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду належним чином.
Суддею встановлено, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого складено протокол серії ВАД №959607 від 20.02.2026 року за ч.1 ст.44 КУпАП є неповнолітньою особою.
Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.44, 51, 89, 121-127, 130, ст. 139, ч.3 ст. 154, ч. 2 ст. 156, ст. ст. 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст.185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбаченіст.24-1 цього Кодексу.
Згідно з положенням ч. ч. 1, 3 ст. 270 КУпАП, інтереси особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).
Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.
Частина 2 статті 33 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
Аналізуючи обставини даної справи та вказані вимоги матеріального права, суд приходить до висновку, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.44 КУпАП було істотно порушено право неповнолітнього ОСОБА_1 на захист. Так, установивши, що поліцейські спілкуються з неповнолітнім, вони були зобов`язані забезпечити прибуття на місце події законного представника неповнолітнього, однак, у порушення вимог ст. 270 КУпАП, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про національну поліцію», цього не зробили, всі процесуальні дії щодо неповнолітнього ОСОБА_1 проводили у відсутності його законного представника.
Згідно з вимогами п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.
Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, насамперед увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відтак, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.
При цьому правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього.
Уповноважені особи, працівники поліції, не переконались у тому, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та його батьків, законних представників, як того вимагають загальні положення як національного, так і міжнародного права, зокрема, Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.
Наведені обставини вказують на порушення прав ОСОБА_1 на захист та роблять недопустимими докази у справі.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені обставини вказують на істотне порушення права на захист неповнолітнього, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є недопустимим доказом. Незалучення законного представника неповнолітньої особи, що притягається до адміністративної відповідальності тягне недопустимість всіх інших документів, складених працівниками поліції за участю неповнолітнього ОСОБА_1 .
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Отже, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44 КУпАП, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення, не доведена.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Керуючись п.1ч.1 ст. 247 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП.
Речовий доказ – сейф пакет №6700498 в якому знаходиться канабіс масою 4,847 г, (після експертизи повернуто речовини 5,530 г), який віднесено до наркотичних засобів та речовин, обіг яких обмежено, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026046760000027 від 23.01.2026, який знаходиться з первинним пакуванням в пакеті «Експертна служба МВС України» та який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: