№ 207/116/26 
№ 2/207/1134/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м.Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Бушанської О.В.
за участю секретаря судового засідання Трохименко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", м.Київ
до ОСОБА_1 , м.Кам`янське, Дніпропетровська область
про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулось до суду позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 45490,00 грн, судові витрати покласти на відповідача. 
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 11.03.2025 між ТОВ "Споживчий Центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №11.03.2025 - 100000111, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 217 днів з дати його надання. 20.03.2025 між кредитодавцем і позичальником укладено додатковий договір, за яким сторони домовились збільшити суму кредиту до 14000,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 45490,00 грн, що складається з: тіла кредиту - 14000,00 грн, процентів - 20710,00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 1260,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 2520,00 грн, неустойки - 7000,00 грн.
Ухвалою суду від 12.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 23.03.2026 на 10:30 годин.
15.02.2026 відповідачем через систему "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних доказів (довідок оператору зв`язку), що номер телефону, на який начебто було надіслано одноразовий ідентифікатор, належить саме відповідачу. Позивачем недоведено факт передачі грошових коштів відповідачу; надані позивачем внутрішні квитанції та реєстри є внутрішніми документами позивача та не є належними доказами зарахування коштів. Строк договору закінчився 13.10.2025, після закінчення строку кредитування право кредитора нараховувати договірні відсотки припиняється. Умови договору про нарахування відсотків є несправедливими в розумінні ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки встановлюють вимогу сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 1400% річних), що суперечить принципам розумності та добросовісності. Вимога про стягнення комісії за надання кредиту є нікчемною згідно з ч.17 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", оскільки кредитору забороняється встановлювати будь-яку плату за адміністрування або надання кредиту.
19.02.2026 позивачем через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що між сторонами було укладено спірний кредитний договір у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Відповідачем документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Видача кредитних коштів підтверджується листом ТОВ "УПР". Зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив у договору, як номер особистого платіжного засобу. Відповідачем під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію через систему BankID. Загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, позивачем не здійснювалось. Денна процентна ставка у розмірі 1% є законною. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача. На підставі змін до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", за договорами укладеними з 24.01.2024 кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.
23.02.2026 відповідачем через систему "Електронний суд" подано заперечення (на відповідь на відзив), в якому відповідач зазначає, що відповідно до Закону України від 24.12.2023 №3498-ІХ, яким внесено зміни до Закону України "Про споживче кредитування" для мікрокредитів встановлено жорсткі обмеження: максимальна денна ставка не може перевищувати 1%; загальна сума всіх платежів (відсотки, штрафи, комісії) не може перевищувати подвійну суму основного боргу. Оскільки заявлене тіло кредиту становить 3000,00 грн то максимально допустима сума до стягнення (разом із тілом) становить 3000 +3000=6000,00 грн. Вимога позивача про стягнення 45490 грн є прямим порушенням закону. Відсутність довідки від оператора зв`язку про приналежність номера телефону відповідачу робить договір непідписаним. Позивачем не надано виписку з банку, яка підтверджує, що 3000,00 грн були перераховані на рахунок відповідача. Позивач після закінчення строку дії договору (13.10.2025) продовжує нараховувати відсотки у розмірі 1%. BankID - це лише засіб ідентифікації, а не порожня картка для нарахування 1400% річних. Комісія у розмірі 270 грн є нікчемною та законом. У задоволенні позову відмовити повністю. У разі, якщо суд вирішить стягнути основний борг - зменшити загальну суму стягнення до встановленого Законом №3498-ІХ ліміту (6000,00 грн), відмовивши у стягненні 39490,00 грн.
23.03.2026 сторони у судове засідання не з`явились.
Позивач у поданій позовній заяві просить розглянути справу за відсутністю його представника.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу без його участі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" (надалі кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) укладено кредитний договір (оферти) №11.03.2025 - 100000111, шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки, що є невід`ємною частиною цього договору, відповідно до п.3.1 якого за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Згідно з п.3.2 договору, кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор.
Відповідно до п.3.3 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах:
- дата надання/видачі кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємою частиною даної оферти (п.п.3.3.1);
- сума кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємою частиною даної оферти (п.п.3.3.2);
- тип кредиту: кредитна лінія (п.п.3.3.3);
- строк, на який надається кредит: встановлюється у заявці, яка є невід`ємою частиною даної оферти (п.п.3.3.5);
- дата повернення (виплати) кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємою частиною даної оферти (п.п.3.3.6);
- проценти за користування кредитом (проценти): встановлюється у заявці, яка є невід`ємою частиною даної оферти (п.п.3.3.7);
- графік платежів: встановлюється у заявці, яка є невід`ємою частиною даної оферти (п.п.3.3.8).
11.03.2025 сторонами підписано заявку кредитного договору №11.03.2025 - 100000111 (кредитної лінії), в якій сторони погодили, що кредит позичальнику надається на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 11.03.2025; сума кредиту 3000,00 грн; строк на який надається кредит - 217 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 13.10.2025; процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка нараховується протягом 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; комісія, пов`язана з наданням кредиту - 9% від суми кредиту та дорівнює 270,00 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 270 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; денна процентна ставка - 0,84% (денна процентна ставка). 
Також сторонами було погоджено графік платежів.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е166.
20.03.2025 між між Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" (надалі кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) укладено додатковий договір (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) №11.03.2025 - 100000111 від 20.03.2025, відповідно до п.1 якого сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору: сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 14000,00 грн; за даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 11000,00 грн; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) - 20.03.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го траншу) перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4211-12ХХ-ХХХХ-8138. Строк на який надається кредит (2-й транш) - 208 днів з дати його надання; комісія, пов`язана з надання 2-го траншу - 9% від суми 2-го траншу, що дорівнює 990,00 грн; комісія за обслуговування - 1260,00 грн, починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Також сторонами погоджено графік платежів з дати укладення даного додаткового договору. В зв`язку зі збільшенням суми кредиту, розмір процентної ставки становить 0,84%, при цьому РРПС - 2816,53%, орієнтовна вартість кредиту для споживача - 38490,00 грн, загальні витрати за споживчим кредитом - 24490,00 грн.
Додатковий договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К432.
Наведені умови договору також погоджені сторонами у паспорті споживчого кредиту.
Листом вих.№1-0901 від 09.01.2026 ТОВ "Універсальні платіжні рішення" повідомило ТОВ "Споживчий Центр", що відповідно до укладеного між товариствами договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 11.03.2025 02:30:41 на суму 3000,00 грн; номер картки НОМЕР_1 ; призначення платежі: видача за договором кредиту №11.03.2025 - 100000111.
Листом вих.№1-0901 від 09.01.2026 ТОВ "Універсальні платіжні рішення" повідомило ТОВ "Споживчий Центр", що відповідно до укладеного між товариствами договору про переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 20.03.2025 17:11:28 на суму 11000,00 грн; номер картки НОМЕР_1 ; призначення платежі: видача за договором кредиту №11.03.2025 - 100000111.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 45490,00 грн, з яких: основний борг - 14000,00 грн, проценти - 20710,00 грн, комісія - 3780,00 грн, штраф - 7000,00 грн.
Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, що і стало підставою для звернення ТОВ "Споживчий Центр" до суду з даним позовом.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).
За змістом ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Матеріалами справи встановлено, що для підписання кредитного договору та додаткового договору до кредитного договору було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитний договір та додатковий договір до кредитного договору підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
додатковий договір (оферта) до кредитного договору 
Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідачем не спростовано правомірність спірного кредитного договору.
Таким чином, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний кредитний договір, відповідач надав свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів.
Наданий позивачем розрахунок свідчить про те, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 45490,00 грн, з яких: основний борг - 14000,00 грн, проценти - 20710,00 грн, комісія за надання кредиту - 1260,00 грн, додаткова комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2520,00 грн, неустойка - 7000,00 грн.
Станом на час розгляду даної справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14000,00 грн та процентам у розмірі 20710,00 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам, суд вважає, що цей розрахунок відповідає передбаченим договором порядку та способу нарахування, є обґрунтованим та арифметично вірним. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, контррозрахунок не надано.
Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту та сплати процентів та комісії, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14000,00 грн та процентам у розмірі 20710,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 1260,00 грн та додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2520,00 грн, суд враховує наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На підставі частини шостої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
У спірному кредитному договорі сторони узгодили комісію за надання кредиту та комісію за обслуговування кредиту. 
Разом з цим, з матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги товариству, пов`язані з наданням кредиту, розрахунково-касовим обслуговуванням, товариством в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які товариством встановлена комісія за надання кредиту.
За таких обставин, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання та обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
За таких обставин положення кредитного договору про сплату позичальником на користь кредитодавця комісії за надання та обслуговування кредиту у загальному розмірі 3780,00 грн є нікчемними, а позовна вимога про її стягнення необґрунтована та задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 7000,00 грн, суд враховує таке.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На даний час строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений.
У даному випадку сума заборгованості за неустойкою у розмірі 7000,00 грн нарахована позивачем в період дії воєнного стану, що суперечить приписам п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення вказаної заборгованості.
Суд вважає безпідставними посилання позивача на Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", яким виключено п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" про те, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі №5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19).
Станом на час розгляду даної справи положення пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України є чинними.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам. 
Керуючись ст.ст.141,259,263,265,268,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-а, ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №11.03.2025 - 100000111 від 11.03.2025 у загальному розмірі 34710 (тридцять чотири тисячі сімсот десять) грн, з яких: тіло кредиту - 14000 (чотирнадцять тисяч) грн, відсотки за користування кредитом 20 710 (двадцять тисяч сімсот десять) грн, а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 031 (дві тисячі тридцять одна) грн 41 коп. В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Бушанська