Справа № 347/364/26
Провадження № 2-а/347/7/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Книщука Р.М.,
секретаря Лазорик А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Вінницькій області, заступника командира взводу, 1 взводу, 1 роти 1 БПП з обслуговування у Хмільницького району УПП у Вінницькій області, ДПП старший лейтенант поліції Постолатій Михайло Станіславович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6597288 від 01.02.2026року та протоколу (постанови) серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026р.,- 

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції у Вінницькій області, заступника командира взводу, 1 взводу, 1 роти 1 БПП з обслуговування у Хмільницького району УПП у Вінницькій області, ДПП старшого лейтенанта поліції Постолатія Михайла Станіславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6597288 від 01.02.2026року та протоколу (постанови) серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026р., мотивуючи свої вимоги тим, що заступник командира взводу, 1 взводу, 1 роти 1 БПП з обслуговування у Хмельницького району УПП у Вінницькій області, ДПП старший лейтенант поліції, Постолатій Михайло Станіславович, 01.02.2026р., всупереч вимогам діючих нормативно правових актів склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6597288 від 01.02.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді накладання штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6597303 від 01.02.2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Вважає вказані постанови протиправними та такими, що підлягають до скасування, оскільки відповідач без будь-яких пояснень почав вимагати в нього для перевірки документи, тобто посвідчення водія на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при цьому звинувативши його у порушенні ПДР. Наголошує на тому, що він на даний час є бойовий – діючий воїн, учасник бойових дій. Також йому не відомо звідки взялася постанова про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у розмірі 340грн.
З цих підстав просить постанови скасувати, а провадження в справі закрити. 
Позивач ОСОБА_1 в поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Також зазначає, що поліцейський при притягненні позивача до адміністративної відповідальності з`ясував всі обставини в їх сукупності, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі та в межах норм чинного законодавства.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду та вирішення її у точній відповідності із законом. 
Як встановлено в судовому засіданні постановою серії ЕНА №6597288 від 01.02.2026року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн. 
Згідно даної постанови 01.02.2026року ОСОБА_1 в с.Перемога, 254км керуючи транспортним засобом не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким т/з та реєстраційних документів на транспортний засіб, при цьому керуючи т/з перетнув дорожню розмітку 1.1. яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.2.4а ПДР – керування т/з особою, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на т/з, а також поліса або обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних т/з.
Постановою серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. 
Відповідно до вказаної постанови 01.02.2026року ОСОБА_1 в с.Махнівка, траса АД М-21 243км керуючи т/з здійснив проїзд без зупинки т/з перед контрольним пунктом позначеним дорожнім знаком 3.41, чим порушив п.33 ПДР –порушення вимог дорожніх знаків.
Вважаючи оскаржувані постанови протиправними, а свої права порушеними, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.
Також п.п. 1.1,1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до пп. «а», «б», «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з п. п. «а» п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Як встановлено ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених норм слідує, що відповідно до законодавства України на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з п.8.4.в Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Відповідно до п.п.3.41 пункту 3 «Заборонні знаки» Розділу 33 Правил дорожнього руху України, дорожнім знаком «Контроль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.
Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно підвідомчості відносяться ч. 1 ст. 126, ч.1ст.122 КУпАП.
Згідно п. 9 розд. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853, поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
В силу вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Стаття 217 КУпАП визначає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені КУпАП, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.
Як зазначає позивач ОСОБА_1 , що відносно нього протиправно складені постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1ст. 126 та ч.1 ст.122 КУпАП, проте в чому полягає ця протиправність в адміністративному позові не вказує.
В свою чергу, із наданого відеозапису з автомобільного відеореєстратора та портативних відеореєстраторів вбачається, що на неодноразові вимоги поліцейського надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу позивачем відповідних документів надано не було.
Разом з тим, судом не встановлено, а матеріалами справи не підтверджено обставин того, що на численні вимоги працівника патрульної поліції позивач все ж таки пред`явив документи, визначені п. 2.1 ПДР України, а отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
Також відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст. 122 КУпАП. Як вбачається з відеозапису, перед винесенням постанови за ч.1 ст.122 КУпАП поліцейський Лозінський В.М. попередив позивача про початок розгляду справи за фактом не зупинки на знак 3.41 ПДР та після завершення розгляду справи винесено постанову серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026р., яку вручено позивачу, про що свідчить його підпис.
Позивачем, в порушення вимог ст. 71 КАС України до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконність винесених щодо нього постанов.
Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення та звільнення його від адміністративної відповідальності.
Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор належним чином відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови, що сприяли вчиненню даного порушення відповідно до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП.
Разом з тим, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення досліджено та встановлено інспектором, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та відповідно до норм чинного законодавства вмотивовано було винесено постанову серії ЕНА №6597288 від 01.02.2026року та серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026року.
Також суд звертає увагу на те, що у постановах серії ЕНА №6597288 від 01.02.2026року та серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026 року наявний підпис позивача ОСОБА_1 , а тому його твердження в адміністративному позові про те, що йому не відомо звідки взялася одна з цих постанов не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року в справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Крім того, ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ч.1ст.122 КУпАП.
Натомість відповідачем повністю доведено, що винесені постанови про адміністративне правопорушення є законними та обґрунтованими.
Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанови у справі про адміністративне правопорушення є правомірними та підстави для їх скасування відсутні. 
Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення відповідає вимогами чинного законодавства.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанови про накладення стягнення серії ЕНА №6597288 від 01.02.2026року та серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026року винесені працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, окрім того позивач не був платником судового збору, як особа, яка звільнена від сплати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,77,229,241-246,250,255,286, 293,295 КАС України, суд-
п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Вінницькій області, заступника командира взводу, 1 взводу, 1 роти 1 БПП з обслуговування у Хмільницького району УПП у Вінницькій області, ДПП старший лейтенант поліції Постолатій Михайло Станіславович про скасування постанови про накладення адміністративного стягення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6597288 від 01.02.2026року та протоколу (постанови) серії ЕНА №6597303 від 01.02.2026р. - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя       Р.М.Книщук