ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/21506/25 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко А.В. 
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
за участю секретаря Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЛЬКОПАК» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЛЬКОПАК» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ФАЛЬКОПАК» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.03.2025 № 0000235840701, від 18.03.2025 № 0000235930701, від 18.03.2025 № 0000236010701, від 18.03.2025 № 0000236060701.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, (далі -ПК України, Кодекс) у зв`язку зі змінами у підпункті 69.22, підпункті 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, внесеними Законом України від 09 листопада 2023 року № 3453-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок», та відповідно до рішення ДПС про результати розгляду скарги від 24.10.2024 року № 31820/6/99-00-06-01-01-06, яким виявлено невідповідність висновків акта документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФАЛЬКОПАК» (код ЄДРПОУ 39111713) від 24.06.2024 року № 71090/Ж5/26-15-07-01-03-20/39111713 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.03.2024 року, законодавства з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.02.2014 року по 31.03.2024 року вимогам законодавства, та у зв`язку з неповним з`ясуванням під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки, для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та здійсненням дисциплінарних проваджень стосовно посадових осіб Головного управління ДПС м. Києві, які здійснювали таку перевірку (накази Головного управління ДПС м. Києві від 12.11.2024 року № 211-дп «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » та № 212-дп «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2 »), на підставі наказу Державної податкової служби України від 03.12.2024 року № 887 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ФАЛЬКОПАК», наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 11.12.2024 року № 8342-П, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ФАЛЬКОПАК» з питань, визначених у рішенні ДПС про результати розгляду скарги від 24.10.2024 року № 31820/6/99-00-06-01-01-06, у порядку контролю за правильністю висновку акта документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФАЛЬКОПАК» від 24.06.2024 року № 71090/Ж5/26-15-07-01-03-20/39111713.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 06.02.2025 № 10336/Ж5/26-15 07-01-03-20/39111713 (далі - акт перевірки) та встановлено наступні порушення:
1) п. 189.1, п. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 4 566 743 грн, в т.ч. по періодах: за червень 2019 року на суму 111 404 грн, за липень 2019 року на суму 265 474 грн, за вересень 2019 року на суму 85 426 грн, за жовтень 2019 року на суму 189 697 грн, за лютий 2020 року на суму 153 791 грн, за березень 2020 року на суму 19 502 грн, за квітень 2020 року на суму 123 958 грн, за травень 2020 року на суму 65 224 грн, за червень 2020 року на суму 112 139 грн, за липень 2020 року на суму 51 251 грн, за серпень 2020 року на суму 120 702 грн, за вересень 2020 року на суму 73 414 грн, за грудень 2020 року на суму 438 545 грн, за січень 2021 року на суму 130 184 грн, за березень 2021 року на суму 28 914 грн, за квітень 2021 року на суму 99 379 грн, за червень 2021 року на суму 93 324 грн, за липень 2021 року на суму 35 661 грн, за серпень2021 року на суму 140 387 грн, за вересень 2021 року на суму 44 369 грн, за жовтень 2021 року на суму 6 175 грн, за грудень 2021 року на суму 88 444 грн, за лютий 2022 року на суму 144 015 грн, за березень 2022 року на суму 9 561 грн, за квітень 2022 року на суму 80 450 грн, за грудень 2022 року на суму 67 073 грн, за лютий 2023 року на суму 1 572 грн, за березень 2023 року на суму 152 987 грн, за квітень 2023 року на суму 124 295 грн, за травень 2023 року на суму 133 578 грн, за червень 2023 року на суму 115 043 грн, за липень 2023 року на суму 110 905 грн, за серпень 2023 року на суму 106 825 грн, за вересень 2023 року на суму 137 834 грн, за січень 2024 року на суму 321 820 грн, за лютий 2024 року на суму 269 637 грн, за березень 2024 року на суму 313 784 гривень;
2) п. 189.1 ст. 189, абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 557 616 грн, в т.ч. по періодах: за квітень 2019 року на суму 486 361 грн, за грудень 2019 року на суму 71 255 грн;
3) п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму податку 5 124 359 грн, в т.ч. за лютий 2017 року на суму 43 942 грн, за березень 2017 року на суму 26 399 грн, за квітень 2017 року на суму 51 681 грн, за травень 2017 року на суму 42 247 грн, за червень 2017 року на суму 15 108 грн, за липень 2017 року на суму 13 667 грн, за серпень 2017 року на суму 6 352 грн, за вересень 2017 року на суму 3 289 грн, за жовтень 2017 року на суму 33 219 грн, за листопад 2017 року на суму 34 001 грн, за грудень 2017 року на суму 25 690 грн, за січень 2018 року на суму 52 455 грн, за лютий 2018 року на суму 52 886 грн, за березень 2018 року на суму 62 929 грн, за квітень 2018 року на суму 36 337 грн, за травень 2018 року на суму 56 704 грн, за червень 2018 року на суму 55 458 грн, за липень 2018 року на суму 73 222 грн, за серпень 2018 року на суму 76 172 грн, за вересень 2018 року на суму 64 549 грн, за жовтень 2018 року на суму 45 664 грн, за листопад 2018 року на суму 48 496 грн, за грудень 2018 року на суму 55 664 грн, за січень 2019 року на суму 74 821 грн, за лютий 2019 року на суму 72 735 грн, за березень 2019 року на суму 76 429 грн, за квітень 2019 року на суму 35 154 грн, за травень 2019 року на суму 37 253 грн, за липень 2019 року на суму 18 587 грн, за серпень 2019 року на суму 67 434 грн, за вересень 2019 року на суму 50 296 грн, за жовтень 2019 року на суму 35 721 грн, за листопад 2019 року на суму 91 281 грн, за грудень 2019 року на суму 53 506 грн, за січень 2020 року на суму 90 690 грн, за лютий 2020 року на суму 54 376 грн, за березень 2020 року на суму 70 154 грн, за квітень 2020 року на суму 81 376 грн, за травень 2020 року на суму 70 486 грн, за червень 2020 року на суму 44 503 грн, за липень 2020 року на суму 117 357 грн, за серпень 2020 року на суму 95 072 грн, за вересень 2020 року на суму 55 438 грн, за жовтень 2020 року на суму 79 603 грн, за листопад 2020 року на суму 74 356 грн, за грудень 2020 року на суму 71 721 грн, за січень 2021 року на суму 3 847 грн, за лютий 2021 року на суму 104 556 грн, за березень 2021 року на суму 5 804 грн, за квітень 2021 року на суму 17 933 грн, за травень 2021 року на суму 73 081 грн, за червень 2021 року на суму 130 141 грн, за липень 2021 року на суму 62 803 грн, за серпень 2021 року на суму 3 347 грн, за вересень 2021 року на суму 44 369 грн, за жовтень 2021 року на суму 6 175 грн, за листопад 2021 року на суму 122 грн, за грудень 2021 року на суму 90 525 грн, за січень 2022 року на суму 100 863 грн, за лютий 2022 року на суму 125 633 грн, за квітень 2022 року на суму 5 327 грн, за травень 2022 року на суму 28 619 грн, за червень 2022 року на суму 25 грн, за липень 2022 року на суму 205 грн, за серпень 2022 року на суму 6 041 грн, за жовтень 2022 року на суму 29 012 грн, за листопад 2022 року на суму 674 грн, за грудень 2022 року на суму 2 497 грн, за січень 2023 року на суму 95 124 грн, за лютий 2023 року на суму 47 761 грн, за березень 2023 року на суму 11 674 грн, за квітень 2023 року на суму 124 295 грн, за травень 2023 року на суму 133 578 грн, за червень 2023 року на суму 115 043 грн, за липень 2023 року на суму 110 905 грн, за серпень 2023 року на суму 106 825 грн, за вересень 2023 року на суму 137 834 грн, за жовтень 2023 року на суму 149 376 грн, за листопад 2023 року на суму 132 439 грн, за грудень 2023 року на суму 171 899 грн, за січень 2024 року на суму 119 641 грн, за лютий 2024 року на суму 162 237 грн, за березень 2024 року на суму 162 237 гривень;
4) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме: посадовим особам контролюючого органу не надано документів під час перевірки.
На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.03.2025 року:
- № 000235930701 (форма В1), яким зменшено розмір суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 557 616,00 грн та нараховано штрафну санкцію у розмірі 278 808,00 грн за квітень та грудень 2019 року;
- № 000235840701 (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт (послуг) на загальну суму 6 850 115,00 грн, з яких 4 566 743,00 грн - сума податкового зобов`язання, 2 283 372,00 грн - сума штрафної санкції;
- № 000236010701 (форма «ПС»), яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1 020,00 грн за ненадання документів до перевірки;
- № 000236010701 (форма «ПН»), яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 181 434,50 грн, у зв`язку з відсутністю складення та реєстрації податкових накладних.
Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправним та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі документальної позапланової перевірки, проведеної відповідно до вимог Податкового кодексу України, з урахуванням виявлених невідповідностей та порушень під час первинної перевірки, а позивач не довів незаконність самих перевірок або неправомірність дій контролюючого органу, тож підстав для задоволення позову суд не виявив. Також, суд першої інстанції зауважив, що ТОВ «ФАЛЬКОПАК» у періоді, що перевірявся, здійснювало списання готової продукції, сировини й матеріалів і мало відображати дохід та складати податкові накладні у зв`язку з таким списанням, чого не здійснювало всупереч нормам ПК України. Тобто, суд вважав встановленим факт віднесення ТОВ «ФАЛЬКОПАК» до складу собівартості витрат, не обумовлених фактами реалізації товарів (готової продукції, сировини й матеріалів), що визначені в акті перевірки на стор. 9-13 в таблиці за періодами, товаром (номенклатурою), документом «Закриття місяця» та віднесенням на відповідні субрахунки, а саме на окремий субрахунок забалансового рахунку 08 відповідно до п. 9.14 облікової політики ТОВ «ФАЛЬКОПАК». Суд першої інстанції також звернув увагу, що у бухгалтерському обліку підприємства в момент реалізації продукції, товарів (за датою видаткової накладної) по дебету рахунків 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 902 «Собівартість реалізованих товарів», відображається списання собівартості товарів (готової продукції та сировини й матеріалів), з кореспонденцією кредиту рахунків 201 «Сировина й матеріали», 26 «Готова продукція» за кожною номенклатурною позицією та на суми, зазначені у акті перевірки.
Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини щодо нібито списання товарно-матеріальних цінностей без формування доходу та без складання податкових накладних, тоді як фактично такого списання не було, а технічне коригування собівартості реалізованої продукції в кінці місяця через документ «Закриття місяця» є регламентною бухгалтерською процедурою для коригування раніше сформованих витрат і не створює податкових зобов`язань з ПДВ. Апелянт підкреслює, що відповідач не надав жодних первинних документів, актів списання чи інвентаризації, які б підтверджували претензії, не довів, що нібито списані товари були придбані з ПДВ та використовувалися не в господарській діяльності, а таблиці в акті перевірки не відповідають даним бухгалтерського обліку та документу «Закриття місяця», що свідчить про недоведеність обставин, на яких ґрунтувалися податкові повідомлення-рішення, і порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування його рішення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Згідно з пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
За правилами підпункту 79.1, 79.2 статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75цьогоКодексудокументів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Колегія суддів звертає увагу, що абзацом першим наведеної норми безпосередньо врегульовано підставу проведення документальної позапланової перевірки платника податку з питань та за період, перевірку яких вже здійснено, однак із неповним з`ясуванням під час такої перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства або ж невідповідністю висновків такої перевірки вимогам законодавства.
Тобто, даною нормою чітко встановлено дві окремі підстави для проведення позапланової перевірки, зокрема, перша підстава виникає, коли у акті перевірки виявлені невідповідності щодо правильного застосування посадовими особами законодавства, а іншому випадку неповного дослідження питань, для винесення об`єктивного висновку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.06.2021 року у справі №1.380.2019.001429.
При цьому, колегія суддів враховує, що за наявності наведених вище підстав, рішення про проведення такої документальної позапланової перевірки може бути прийнято лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з наведеного, позапланова перевірка на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України за своєю суттю є додатковою перевіркою, що має на меті дослідити обставини, які не були дослідженні зовсім або досліджені не в повній мірі під час проведення перевірки або ж перевірити висновки, зроблені за результатами податкової перевірки у випадку встановлення їх невідповідності чинному законодавству.
В залежності від наявної підстави для перевірки повинен окремо визначатися зміст та межі самої перевірки і, відповідно, обсяг документів та фактичних обставин, що підлягають дослідженню в ході перевірки, що в свою чергу безпосередньо впливає на обсяг прав платника податків під час проведення позапланової перевірки.
Як вбачається із матеріалів справи, підставою для проведення перевірки стало скасування Державною податковою службою України за результатами розгляду скарги податкових повідомлень-рішень від 02.08.2024 №875330701, №875340701 в частині заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 2 585 693 грн. та у відповідній частині застосованих штрафних санкцій, в т.ч. за не реєстрацію податкових накладних, а в іншій частині зазначені ППР залишає без змін. При цьому, скасовані податкові повідомлення-рішення було прийнято за висновками акта перевірки від 24.06.2024 № 71090/ж5/26-15-07-01-03-20/39111713.
При цьому, відповідно до акта перевірки від 24.06.2024 №71090/ж5/26-15-07-01-03-20/39111713 контролюючим органом проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «ФАЛЬКОПАК» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.03.2024, валютного - за період з 01.01.2017 по 31.03.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 26.02.2014 по 31.03.2024 та іншого законодавства за відповідний період, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.
Так, відповідно до акта первинної перевірки контролюючим органом встановлено, що відповідно до наданих до перевірки даних бухгалтерського обліку станом на 31.12.2017, на 31.12.2018, на 31.12.2019, на 31.12.2020, на 31.12.2021, на 31.12.2022, на 31.03.2024, а саме оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 701 «Доходи від реалізації», 702 «Дохід від реалізації товарів», 703 «Дохід від реалізації робіт, послуг», 791 «Результат операційної діяльності», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 902 «Собівартість реалізованих товарів», 903 «Собівартість реалізованих робіт, послуг» ТОВ «ФАЛЬКОПАК» за перевіряємий період здійснювало реалізацію готової продукції, товарів, робіт, послуг нижче собівартості їх виробництва, придбання. Отже, в порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України підприємством занижено суму податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 2 585 693,00 грн., і як наслідок встановлено не реєстрацію податкових накладних за вказаними операціями.
Колегія суддів зазначає, що між плановою та повторною перевірками позивача існує нерозривний зв`язок, а тому порушення під час призначення та проведення планової перевірки тягнуть за собою незаконність ППР, прийнятого за результатами повторної перевірки.
Нерозривний зв`язок між перевірками доводить той факт, що в рамках двох перевірок (планової та повторної) податковим органом досліджувався один і той же період з 01.01.2017 по 31.03.2024. Предмет повторної перевірки є встановлені порушення підчас проведення первинної перевірки, а саме правильність нарахування та перерахування до бюджету податку на додану вартість.
Як вбачається із актів першої та повторної перевірки перевіряючими в обох випадках було досліджено правильність ведення та відображення в бухгалтерському обліку фактів реалізації продукції та товарів, а саме оборотно-сальдових відомостей по субрахунку 701 «Доходи від реалізації», 702 «Дохід від реалізації товарів», 703 «Дохід від реалізації робіт, послуг», 791 «Результат операційної діяльності», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 902 «Собівартість реалізованих товарів», 903 «Собівартість реалізованих робіт, послуг».
Крім того, колегія суддів проаналізувавши зміст акта першої перевірки та рішення ДПС про результати розгляду скарги від 24.10.2024 вбачає, що податковим органом також було зроблено висновки про заниження податкових зобов`язань з ПДВ та не реєстрацію податкових накладних за товарами (необоротними активами), придбаними з податком на додану вартість, які використані в операціях, що не господарською діяльністю та не забезпеченні належною доказовою базою.
Як зазначалося вище, положеннями підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України безпосередньо врегульовано підставу проведення документальної позапланової перевірки платника податку з питань та за період, перевірку яких вже здійснено, однак із або неповним з`ясуванням під час такої перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, або ж невідповідністю висновків такої перевірки вимогам законодавства.
Отже, контролюючим органом під час повторної перевірки було досліджено не лише оборотно-сальдові відомості по субрахунку 701 «Доходи від реалізації», 702 «Дохід від реалізації товарів», 703 «Дохід від реалізації робіт, послуг», 791 «Результат операційної діяльності», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 902 «Собівартість реалізованих товарів», 903 «Собівартість реалізованих робіт, послуг», а й пов`язані із ними розрахунки виробничої собівартості продукції, що виробляється підприємством, здійсненої шляхом калькулювання витрат за кожним окремим замовленням (розрахункова або планово-розрахункова калькуляція), за кожним окремим видом продукції (робіт, послуг) здійснений в залежності від особливостей продукції (робіт, послуг) та її виробництва.
Таким чином, твердження апелянта щодо того, що контролюючий орган під час проведення повторної перевірки вийшов за межі первинної перевірки є безпідставними.
Відповідно до абзацу 2 підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначено, що наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи Державною податковою службою України було прийнято наказ від 03.12.2024 №887 про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ФАЛЬКОПАК» та доручено Головному управлінню ДПС провести вказану перевірку. При цьому, станом на дату прийняття вказаного наказу ДПС було порушено дисциплінарні провадження щодо посадових осіб, які проводили первинну перевірку та прийнято відповідні накази (Накази ГУ ДПС у м. Києві від 12.11.2024 №212-дп та №211-дп).
Відповідно до абзацу 3 підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України на підставі такого наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.
11.12.2024 Головним управління ДПС у м. Києві прийнято наказ №8342-П про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ФАЛЬКОПАК». Копію вказаний наказу було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку та отримано підприємством 18.12.2024, що сторонами не заперечується.
Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Колегія суддів звертає увагу, що направлення наказу ДПС України на підставі якого був прийнятий наказ контролюючого органу нижчого органу не передбачено ні підпунктом 78.1.12 пункту 78.1 статті 78, ні пунктом 81.1 статті 81 ПК України.
Отже, контролюючим органом виконано вимоги підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 та пункту 81.1 статті 81 ПК України, а тому доводи апелянта щодо порушення процедури проведення перевірки є безпідставними.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 22.11.2022 у справі №640/4648/20 є помилковими, оскільки у вказаній справі досліджувалося питання про правомірність винесення наказу про проведення позапланової перевірки в порядку підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України без виконання однієї з обов`язкових умов: посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили попередню документальну перевірку, було розпочате дисциплінарне провадження або їм повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Щодо встановлених контролюючим органом порушень ТОВ «ФАЛЬКОПАК» вимог пункту 189.1, пункту 189, абз. «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Перевіркою достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1.1 - 7) за період з 01.01.2017 по 31.03.2024 встановлено наступне:
1) Перевіркою відображених у рядку 1.1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою» показників за період з 01.01.2017 по . 31.03.2024 у загальній сумі 47 163 635,00 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з виробництва та реалізації готової продукції (паперова упаковка), реалізації товарів, надання поліграфічних послуг (послуги друку, порізки, висічки тощо).
Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2017 по 31.03.2024 не встановлено заниження або завищення задекларованих ТОВ «ФАЛЬКОПАК» показників у рядку 1.1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою».
2) Перевіркою відображених у рядку 4 Декларацій «Нараховано податкових зобов?язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 розділу V ПК України за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою» показників за період з 01.01.2017 по 31.03.2024 у загальній сумі 28 184,00 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з продажу готової продукції нижче собівартості, тощо.
Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2017 по 31.03:2024 встановлено заниження задекларованих ТОВ «ФАЛЬКОПАК» показників у рядку 4 Декларацій «Нараховано податкових зобов?язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 розділу V ПК України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму 5 124 259 грн., в тому числі по періодах за лютий 2017 року на суму 43 942 грн., за березень 2017 року на суму 26 399 грн., за квітень 2017 року на суму 51 681 грн., за травень 2017 року на суму 42 247 грн., за червень 2017 року на суму 15 108 грн., за липень 2017 року на суму 13 667 грн., за серпень 2017 року на суму 6 352 грн., за вересень 2017 року на суму 3 289 грн., за жовтень 2017 року на суму 33 219 грн., за листопад 2017 року на суму 34 001 грн., за грудень 2017 року на суму 25 690 грн., за січень 2018 року на суму 52 455 грн., за лютий 2018 року на суму 52 886 грн., за березень 2018 року на суму 62 929 грн., за квітень 2018 року на суму 36 337 грн., за травень 2018 року на суму 56 704 грн., за червень 2018 року на суму 55 458 грн., за липень 2018 року на суму 73 222 грн., за серпень 2018 року на суму 76 172 грн., за вересень 2018 року на суму 64 549 грн., за жовтень 2018 року на суму 45 664 грн., за листопад 2018 року на суму 48 496 грн., за грудень 2018 року на суму 55 664 грн., за січень 2019 року на суму 74 821 грн., за лютий 2019 року на суму 72 735 грн., за березень 2019 року на суму 76 429 грн., за квітень 2019 року на суму 35 154 грн., за травень 2019 року на суму 37 253 грн., за липень 2019 року на суму 18 587 грн., за серпень 2019 року на суму 67 434 грн., за вересень 2019 року на суму 50 296 грн., за жовтень 2019 року на суму 35 721 грн., за листопад 2019 року на суму 91 281 грн., за грудень 2019 року на суму 53 506 грн., за січень 2020 року на суму 90 690 грн., за лютий 2020 року на суму 54 376 грн., за березень 2020 року на суму 70 154 грн., за квітень 2020 року на суму 81 376 грн., за травень 2020 року на суму 70 486 грн., за червень 2020 року на суму 44 503 грн., за липень 2020 року на суму 117 357 грн., за серпень 2020 року на суму 95 072 грн., за вересень 2020 року на суму 55 438 грн., за жовтень 2020 року на суму 79 603 грн., за листопад 2020 року на суму 74 356 грн., за грудень 2020 року на суму 71 721 грн., за січень 2021 року на суму 3 847 грн., за лютий 2021 року на суму 104 556 грн., за березень 2021 року на суму 5 804 грн., за квітень 2021 року на суму 17 933 грн., за травень 2021 року на суму /3 081 грн., за червень 2021 року на суму 130 141 грн., за липень 2021 року на суму 62 803 грн., За серпень 2021 року на суму 3 347 грн., за вересень 2021 року на суму 44 369 грн., за жовтень 2021 року на суму 6 175 грн., за листопад 2021 року на суму 122 грн., за грудень 2021 року на суму 90 525 грн., за січень 2022 року на суму 100 863 грн., за лютий 2022 року на суму 12s 633 грн., за квітень 2022 року на суму 5 327 грн., за травень 2022 року на суму 28 619 грн., за червень 2022 року на суму 25 грн., за липень 2022 року на суму 205 грн., за серпень 2022 року на суму 6 041 грн., за жовтень 2022 року на суму 29 012 грн., за листопад 2022 року на суму 674 грн., за грудень 2022 року на суму 2 497 грн., за січень 2023 року на суму 95 124 грн., за лютий 2023 року на суму 47 761 грн., за березень 2023 року на суму 11 674 грн., за квітень 2023 року на суму 124 295 грн., за травень 2023 року на суму 133 578 грн., за червень 2023 року на суму 115 043 грн., за липень 2023 року на суму 110 905 грн., за серпень 2023 року на суму 106 825 грн., за вересень 2023 року на суму 137 834 грн., за жовтень 2023 року на суму 149 376 грн., за листопад 2023 року на суму 132 439 грн., за грудень 2023 року на суму 171 899 грн., за січень 2024 року на суму 119 641 грн., за лютий 2024 року на суму 162 237 грн., за березень 2024 року на суму 162 237 гривень.
ТОВ «ФАЛЬКОПАК» здійснює виробництво пакувальної продукції з гофрованого паперу та картону, тощо, паперової та картонної тари, друкування іншої продукції, тощо.
Облік готової продукції ТОВ «ФАЛЬКОПАК» здійснює по рахунку 26 «Готова продукція», облік сировина й матеріал по рахунку 201 «Сировина й матеріал».
Підприємство веде аналітичний облік доходів від реалізації продукції, товарів, послуг та собівартості реалізованої продукції, товарів, послуг в розрізі їх номенклатури.
У результаті аналізу даних бухгалтерського обліку було встановлено факти віднесення до складу собівартості витрати не обумовлені фактами реалізації товарів (готової продукції, сировини й матеріалів) в регістрах бухгалтерському обліку рах. 701 «Доходи від реалізації», 702 «Дохід від реалізації товарів», 703 «Дохід від реалізації робіт, послуг» та інші.
У бухгалтерському обліку підприємства в момент реалізації продукції, товарів (за датою видаткової накладної) по дебету рахунків 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 902 «Собівартість реалізованих товарів», відображається списання собівартості товарів (готової продукції та сировини й матеріалів), з кореспонденцією кредиту рахунків 201 «Сировина й матеріали», 26 «Готова продукція» за кожною номенклатурною позицією.
У результаті аналізу даних бухгалтерського обліку було встановлено факти віднесення до складу собівартості (готову продукцію, сировину й матеріали), витрати не обумовлені фактами реалізації товарів (готова продукція, сировина й матеріали), що визначені в акті перевірки в таблиці за періодами, товаром (номенклатурою), документом «Закриття місяця» та віднесенням на відповідні субрахунки.
Відповідно до наказу ТОВ «ФАЛЬКОПАК» «Про облікову політику підприємства», в пункті 9.14 визначено наступне… «… Записи, які не приносять підприємству економічних вигод в майбутньому, визнавати неліквідними і списувати в бухобліку, а при складанні фінансової звітності не відображати в балансі, а враховувати на окремому субрахунку забалансового рахунку 08.
Посадовими особами підприємства не надані до перевірки документи, що свідчать про використання вищезазначених товарів (продукції, сировини й матеріалів) в господарській діяльності підприємства, в операціях, що є об`єктом оподаткування.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана, зокрема, з виробництвом та/або реалізацією товарів, робіт, послуг, здійснювана з метою отримання доходу.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що платник має право на формування податкового кредиту за умови, якщо товари/послуги призначаються для використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Разом з тим, відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України, у разі якщо товари/послуги, необоротні активи, за якими було сформовано податковий кредит, починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, та/або не є об`єктом оподаткування, платник зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України.
Відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, база оподаткування у разі здійснення операцій з виведення товарів з обігу (у т.ч. списання, безоплатна передача, втрати тощо), які не є оподатковуваними або не пов`язані з господарською діяльністю, визначається, виходячи з ціни придбання таких товарів.
Відповідно до наданих до перевірки документів, даних звітності з ПДВ, даних Єдиного реєстру податкових накладних та письмових пояснень підприємства, ТОВ «ФАЛЬКОПАК» не здійснювало самостійного нарахування податкових зобов`язань з ПДВ виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу при списанні готової продукції, сировини й матеріалів не обумовлених фактами їх реалізації - в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до Кодексу.
У ході перевірки до посадових осіб підприємства надано запит №2 від 28.01.2025 року стосовно надання письмових пояснень та їх документального підтвердження щодо списання продукції (товарів) без визначення доходів, визначення бази оподаткування операцій з постачання товарів (послуг), та самостійного нарахування підприємством податкових зобов`язань з ПДВ, відповідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (разі нарахування податкових зобов`язань при в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до Кодексу).
У відповіді ТОВ «ФАЛЬКОПАК» (лист № 4 від 30.01.2025) зазначено, що воно не здійснює продаж самостійно виготовленої продукції (послуг) за ціною нижче собівартості, та не повинно було нараховувати податкові зобов`язання з ПДВ по операціях з продажу товарів (послуг) за ціною нижче собівартості, не зазначаючи інформації та уникаючи суті питання - списанні (готової продукції, сировини й матеріалів) не обумовлених фактами їх реалізації, зв`язок даних операцій з господарською діяльністю платника податку, використання в оподаткованих операціях відповідно до Кодексу.
Головним управлінням ДПС у м. Києві встановлено, що ТОВ «ФАЛЬКОПАК» у періоді, що перевірявся, здійснювало списання товарно-матеріальних цінностей, зокрема, готової продукції, сировини й матеріалів - без відображення доходу, а також без складання податкових накладних, що суперечить вищезазначеним нормам ПК України.
При цьому, ТОВ «ФАЛЬКОПАК» не надав належного підтвердження, що списані запаси були: фактично використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; втрачені або знищені внаслідок дії обставин непереборної сили (форс мажору) - як передбачено пунктом 198.5 статті 198 ПКУ, що допускає звільнення від обов`язку нарахування податкових зобов`язань лише за умови надання відповідного підтвердження Торгово-промислової палати України або інших уповноважених органів; оформлені відповідними первинними документами, зокрема актами списання, утилізації, реалізації, втрати, знищення тощо - відповідно до вимог частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яка зобов`язує підприємство вести облік на підставі первинних документів, що підтверджують господарські операції.
Більш того, аналіз бухгалтерського обліку (рахунки 201 «Сировина й матеріали», 26 «Готова продукція», 901 «Собівартість реалізації готової продукції», 902 «Собівартість реалізації товарів», 703 «Дохід від реалізації товарів, робіт, послуг») засвідчує, що продукція була списана на позабалансові рахунки (субрахунок 08) без реалізації та без доходу, тобто без зв`язку з господарською діяльністю, що вказує на негосподарський характер списання.
Надана відповідь ТОВ «ФАЛЬКОПАК» (лист від 30.01.2025 №4) не спростовує доводи Головного управління ДПС у м. Києві щодо зв`язку понесених витрат із негосподарською діяльністю. У зазначеному листі не надано жодних підтверджень господарського характеру списання запасів, зокрема: розшифровок витрат, калькуляцій, первинних документів, що підтверджують фактичне використання списаної сировини, матеріалів та готової продукції у межах здійснення оподатковуваних операцій.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи є єдиною підставою для відображення операцій у бухгалтерському та податковому обліку. У разі відсутності належно оформлених первинних документів (актів списання, утилізації, втрати, використання у виробництві тощо) господарська операція вважається такою, що не відбулася.
Списання готової продукції чи сировини без відображення подальшого доходу (реалізації, надання послуг, збільшення собівартості тощо) свідчить про негосподарський характер операції, що прямо заборонено пунктом 198.3 статті 198 ПК України.
Податковий кредит, понесений заради таких витрат, не може бути визнаний правомірним, оскільки не має економічного ефекту (доходу чи іншої користі).
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України, податкова накладна має складатися на дату здійснення операції, включно з операціями, які прирівнюються до постачання (зокрема, списання запасів не у межах господарської діяльності). Її відсутність є самостійною підставою для донарахування ПЗ згідно з пунктами 198.5 статті 198 ПК України та статті 201 ПК України (штраф за несвоєчасну реєстрацію ПН).
ТОВ «ФАЛЬКОПАК» не надав належних доказів щодо руху та фактичного використання списаних запасів, а саме: оборотно-сальдових відомостей за відповідними субрахунками бухгалтерського обліку (20, 23, 26, 91, 94 тощо), які б засвідчили факт надходження, переміщення, використання чи списання готової продукції, сировини, матеріалів; інвентаризаційних описів або актів інвентаризації, що обов`язково мають складатися, особливо в разі списання матеріальних цінностей; звітів про рух ТМЦ (матеріальних звітів, лімітно-забірних карт, накладних, актів передачі у виробництво, актів списання), які б дозволили чітко встановити, з яких причин і в який спосіб саме ці запаси були знищені, втрачені, утилізовані чи використані в межах господарської діяльності. Відсутність таких документів унеможливлює встановлення як факту здійснення господарських операцій, так і їх зв`язку з господарською діяльністю підприємства, що є обов`язковою умовою для визнання витрат та податкового кредиту.
Також, необхідно зазначити, що у матеріалах перевірки відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували фактичне використання списаних запасів (сировини, матеріалів, готової продукції) у межах конкретних господарських операцій позивача.
Зокрема, позивачем, як під час проведення перевірки, так і під час розгляду справи не надано: жодних договорів із контрагентами (замовниками, покупцями), які б свідчили про наявність господарської потреби у використанні списаних запасів; актів виконаних робіт (наданих послуг), актів приймання-передачі, технічної документації, що могла б підтвердити використання відповідних ТМЦ у процесі виконання зобов`язань за договорами; виробничих нарядів, калькуляцій, технічних паспортів, звітів або іншої внутрішньої документації, яка фіксує використання сировини, матеріалів або готової продукції у виробничому процесі; розшифровок витрат, які б дали змогу простежити причинно-наслідковий зв`язок між фактом списання запасів і конкретними результатами господарської діяльності.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарською діяльністю є діяльність, що спрямована на отримання доходу. Тому використання активів (у тому числі запасів), не пов`язане із отриманням доходу, не може вважатися господарською діяльністю, а відповідно - не може формувати витрати чи податковий кредит.
Відповідно до вимог пункту 198.5 ПК України, у разі якщо придбані товари/ послуги не використовуються в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, платник зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ за такими товарами/послугами. Аналогічні вимоги закріплені й у статтях 138- 140 ПК України щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.
Крім того, відсутність підтверджуючих документів, таких як акти списання, утилізації, знищення, виробничі наряди, акти використання в межах конкретних проєктів чи замовлень, унеможливлює підтвердження зв`язку між понесеними витратами та господарською діяльністю.
Водночас, необхідність підтвердження будь-якої господарської операції первинними документами встановлена частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно з якою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Таким чином, у відсутності належних первинних документів, які б фіксували факт цільового використання списаних ТМЦ у господарській діяльності, зробити висновок про правомірність відображення таких витрат у податковому обліку неможливо.
Це, в свою чергу, унеможливлює включення відповідних сум до витрат або податкового кредиту, а отже, підтверджує правомірність податкових повідомлень-рішень, які оскаржуються у цій справі.
Отже, ТОВ «ФАЛЬКОПАК» занижено податкові зобов`язання при здійсненні операцій з списання товарів (готової продукції, сировини й матеріалів) не обумовлених фактами їх реалізації (використання в господарській діяльністю платника податку, в оподаткованих операціях відповідно до Кодексу) на загальну суму ПДВ в розмірі 5 124 359 грн. та не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за товарами (готова продукція, сировиною й матеріалами), які використані в операціях, що не є господарською діяльністю, за період, що перевірявся, у загальній сумі податку 5 124 359 грн. В результаті допущених порушень податкового законодавства ТОВ «ФАЛЬКОПАК» занижено суму податку на додану вартість, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню у сумі 557 616 грн. та занижено податок на додану вартість на загальну суму 4 566 743 грн.
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини щодо нібито списання товарно-матеріальних цінностей без формування доходу та без складання податкових накладних, колегія суддів не бере до уваги, оскільки встановлено, що перевірка відповідача проведена у встановленому законодавством порядку, а первинні та супутні документи підтверджують факт списання товарно-матеріальних цінностей, нарахування податкових зобов`язань з ПДВ та невідповідність відображення цих операцій у бухгалтерському обліку апелянта вимогам Податкового кодексу України.
Не береться колегією суддів до уваги доводи апелянта про те, що технічне коригування собівартості реалізованої продукції через документ «Закриття місяця» є лише регламентною бухгалтерською процедурою і не створює податкових зобов`язань, оскільки факт коригування не виключає необхідності правильного формування податкових накладних та нарахування ПДВ відповідно до норм Податкового кодексу України.
Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про недоведеність обставин, на яких ґрунтувалися податкові повідомлення-рішення, оскільки відсутність актів списання чи інвентаризації не спростовує належності товарів до господарської діяльності та наявності податкових зобов`язань, а таблиці в акті перевірки відповідають результатам перевірки та підтверджують правильність висновків відповідача.
За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що твердження контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Отже, проаналізувавши доводи та аргументи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЛЬКОПАК» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 23.04.2026.