Провадження № 1-кп/643/117/26 
Справа № 643/8443/23

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026  
Салтіський районний суд міста Харкова в складі :
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023221170001982 від 06.06.2023 за обвинуваченням 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, солдата ЗСУ, призваного 09.08.2022 за мобілізацією, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, судимого вироком Лебединського районного суду Сумської області від 23 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді 1 року 11 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, 
У С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом для обернення на свою користь та подальшої реалізації з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи поблизу будинку № 53 по пр. Ювілейному в м. Харкові, повідомив фактичному володільцю транспортного засобу - ОСОБА_6 недостовірні відомості про власні наміри взяти її авто «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2003 року випуску в користування, при цьому не маючи наміру його повернути.
В свою чергу, ОСОБА_6 , перебуваючи з ОСОБА_8 у довірливих відносинах та будучи впевненою, що останній своєчасно поверне транспортний засіб на першу вимогу власника, перебуваючи в омані щодо дійсних намірів у вищевказаний час, передала ОСОБА_8 автомобіль «RENAULT KANGOO», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від автомобіля, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_8 незаконно заволодів належним ОСОБА_6 транспортним засобом «RENAULT KANGOO», 2003 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ключами від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
ОСОБА_6 , не усвідомлюючи, що наданим нею транспортним засобом ОСОБА_8 незаконно заволодів, починаючи з 06.01.2022, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, почала зв`язуватись з ОСОБА_8 за допомогою Інтернет месенджерів «Viber» та «Теlegram» та смс повідомлень, з вимогою повернути її транспортний засіб.
При цьому, ОСОБА_8 , розуміючи, що користується довірою потерпілої, продовжував вводити її в оману та реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом для подальшої його реалізації для незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, повідомляв надумані приводи неможливості повернення транспортного засобу через несправність та необхідність ремонту, при цьому підшукуючи покупців та намагаючись реалізувати транспортний засіб.
26.02.2022 приблизно об 11:00, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченка, 93, здійснив продаж належного ОСОБА_6 , автомобілю «RENAULT KANGOO», білого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю згідно з висновком транспортно-товарознавчої експертизи № 41-06/2023 від 29.06.2023 - 60 420 грн своєму знайомому ОСОБА_9 , який не підозрював про незаконність походження майна.
Тобто, заволодівши у такий спосіб майном потерпілої, ОСОБА_8 розпорядився автомобілем «RENAULT KANGOO», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 60 420 грн.
Cвоїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано за ч. 1 ст. 289 КК України. Обвинувачений пояснив, що у 2020-2021 роках проживав по АДРЕСА_3 , у сусідньому будинку з потерпілою та її сином, часто бачив в магазинах сина потерпілої ОСОБА_10 , він просив кошти. У батька або матері ОСОБА_11 був кіоск, ОСОБА_12 дав йому ключи від нього, познайомив з матір`ю. Свідок постійно орендував автомобілі за 500 грн в день. ОСОБА_13 запропонував оренду автомобіля «Рено» за 350 грн. Все було добре поки ОСОБА_13 не дізнався скільки заробляє кіоск. Кошти за оренду отримував ОСОБА_12 та його мати. ОСОБА_12 постійно дзвонив та просив кошти, та за цю машину вона набрали за півроку уперед. Ближче до 2022 року, десь грудень 2021 року, машина зламалася, зламався двигун та імобілайзер, вона не заводилася та стояла під під`їздом. Обвинувачений зробив імобілайзер, повіз робити двигун. Виставили рахунок, який обвинувачений не зміг оплатити. На початку війни машина стояла на СТО, туди був приліт, СТО згоріло. Автомобіль він забрав. ОСОБА_26 передав автомобіль свідку ОСОБА_14 , у якого був підземний гараж, та який повинен був перебрати двигун, відвіз його на вул. Генерала Удовиченка. Дав ОСОБА_15 автомобіль, щоб він їм користувався, якщо зробить. Обвинувачений їздив Харків-Львів, йому було не до машини. Нешенки дзвонили, казали, що потрібна машина. ОСОБА_26 сказав ОСОБА_16 : «Хочеш, прийди, забери». ОСОБА_17 не приїхав. Потім обвинувачений пішов в армію. В армії спілкувався з потерпілою, повідомляв, що не може вернути в тому стані автомобіль в якому брав. Обвинувачений запропонував ОСОБА_18 відкрити депозит, куди б він за півроку перевів кошти за автомобіль, щоб вона могла купити новий. На що потерпіла відповіла: «Так не піде, мені потрібна готівка». Готівку не міг передати, потерпіла б її пропила та претензія залишилася би. Потім обвинувачений потрапив до СІЗО. Знайомий з сином потерпілої. З потерпілою довіряли один одному. Потерпіла вимагала повернення автомобіля кожен раз коли випила та в стані алкогольного сп`яніння, писала повідомлення про повернення автомобіля. Повідомляв потерпілу, що автомобіль був не на ходу, повідомляв де авто знаходиться. Автомобіль був за адресою: АДРЕСА_4, це адреса, де жив обвинувачений. СТО, де був автомобіль, була навпроти. Обвинувачений не повідомляв потерпілій адресу, за якою перебуває автомобіль. Обвинувачений дав ключі та технічний паспорт свідку ОСОБА_14 . Повідомив ОСОБА_17 телефоном, що передав машину ОСОБА_14 . З потерпілою не спілкувався щодо передачі автомобіля ОСОБА_14 , не здійснював продаж автомобіля, не отримував дозвіл на його продаж, жодних документів, які б надавали право розпоряджатися транспортним засобом обвинуваченому не надавалися. 
Обвинувачений пояснив, що автомобіль йому передав влітку 2020 року в гаражах син потерпілої, ОСОБА_13 , у присутності ОСОБА_19 , на умовах оренди за 350 грн в день. Він сплачував кошти раз в тиждень ОСОБА_20 або його матері готівкою та на карту. Автомобіль був в його розпорядженні півтора роки до 25-26.02.2022. 08.08.2022 обвинувачений став до лав ЗСУ. Транспортний засіб був у ОСОБА_14 , він цікавився у ОСОБА_14 що з автомобілем. Потерпіла ОСОБА_21 та її син ОСОБА_12 не цікавилися автомобілем, гроші за цей час обвинувачений їм не платив. Один чи два рази ОСОБА_21 писали йому, вимагали повернути автомобіль або кошти. В автомобілі не працював третій, четвертий циліндр, автомобіль їхав 10 км/год, перегнати його не міг. Після того як обвинуваченого призвали до ЗСУ автомобіль перебував у ОСОБА_14 . ОСОБА_22 зробив двигун, не відомо коли він його відремонтував. Восени 2022 року хотів розрахуватися за ремонт і хотів забрати автомобіль. Зустрівся з ОСОБА_14 , авто було без скла, задніх сидінь, на ходу. Ремонт коштував 32 500 грн. Домовилися з ОСОБА_14 , що обвинувачений віддасть кошти та забере автомобіль. Обвинувачений повідомив, що хотів домовитися з ОСОБА_21 купити нову машину. Домовилися зустрітися з ОСОБА_14 на наступний місяць, проте обвинувачений поїхав в Умань, потім в Сумську область та не зміг зустрітися. 26.01.2023 обвинуваченому обрали запобіжний захід тримання під вартою. Дозвіл на продаж автомобіля ОСОБА_14 не давав. Документи на автомобіль на ОСОБА_14 або обвинуваченого не оформлювали. Також обвинувачений повідомив, що автомобіль потерпіла йому продала та він заплатив за це авто втричі більше, ніж воно коштує, юридично оформити не могли, вважав, що власника у автомобіля нема. В жовтні 2021 року потерпіла ОСОБА_6 заявляла вимогу повернути автомобіль, обвинувачений автомобіль повернув. Через декілька днів потерпіла повернула автомобіль назад. Після того неодноразово ОСОБА_6 дзвонила в стані алкогольного сп`яніння. Під час війни син потерпілої вимагав, щоб обвинувачений повернув автомобіль у лютому 2022 року. Через декілька місяців вимогу про повернення автомобіля заявила потерпіла. Передав автомобіль ОСОБА_23 виключно для ремонту, а не для користування. Також обвинувачений повідомив, що з ОСОБА_24 у нього конфліктів не було, підстав для обмови обвинуваченого у нього нема, коштів у ОСОБА_25 не брав, машину йому не продавав.
Під час додаткового допиту обвинуваченого ОСОБА_8 , проведеного за клопотанням сторони захисту, обвинувачений щодо переписки з мобільного телефону з потерпілою в Телеграм, підтвердив, що переписка велася, підтвердив, що його номер зазначений на скіншоті, проте надана переписка неповна та вирвана з контексту. Обвинувачений написав потерпілій, щоб вона відкрила депозитний рахунок та він би перерахував їй 3500 доларів, вона відмовилася та сказала: «давай готівкою». У обвинуваченого цієї переписки нема. Переписки за 17.06.2022 не було. 
Не дивлячись на невизання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, обвинуваченим ОСОБА_8 його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_8 є товаришем її сина. На початку війни у потерпілої були гарні стосунки з ОСОБА_26 , він возив її на дачу, з дачі привозив, довіряла йому, дала ключі від автомобіля. Восени 21 року просила відвезти на дачу, він попросив машину. Коли вона попросила вернути автомобіль, ОСОБА_26 спочатку відговорювався, потім трубку не брав. Потім була переписка з ним сказав, що машина йому потрібна. На початку війни вона подзвонила ОСОБА_27 знову, він сказав, що йому машина потрібніше. Приблизно у червні 2023 року вона знайшла у дверях своєї квартири записку «подзвоніть по такому то телефону». Телефоном чоловік пояснив, що він хотів купити машину, попросив технічний паспорт, побачив знайоме прізвище. Розмовляв з чоловіком син потерпілої, вона не розмовляла з цією людиною. Він назвав адресу, де був автомобіль, син викликав поліцію, яка повернула автомобіль. Автомобіль Рено Кенго номерний знак НОМЕР_3 належав потерпілій та її чоловіку. Автомобіль ОСОБА_26 вона давала у користування, він говорив, що хоче його викупити, але потерпіла знала, що в нього нема таких грошей. З листопада потерпіла дуже часто дзвонила ОСОБА_8 з вимогою повернути автомобіль, він перестав відповідати, почала писати йому. Після того як ОСОБА_26 відвіз її в с. Федорівка, вона дозволяла йому користуватися машиною, він завжди повертав автомобіль, а в цей раз не повертав, відповідав відмовками. Писала йому на номер НОМЕР_4 в Телеграм, через деякий час акаунт був видалений. У потерпілої є скріншоти переписки. Слідчому добровільно надавала доступ до переписки в Телеграмі. Потерпіла спочатку дозволяла ОСОБА_27 возити саме її. Вона добровільно віддала технічний паспорт та ключі від транспортного засобу, він користувався автомобілем за потребою, оскільки стосунки між ними булі хороші, а коли було потрібно то підвозив потерпілу. Син потерпілої давно дружив з ОСОБА_26 , про конфлікти між ними потерпілій нічого не відомо. З моменту як потерпіла просила ОСОБА_26 повернути автомобіль до дзвінка чоловіка, який повідомив про місце знаходження машини, пройшов рік. Потерпіла не зверталася до правоохоронних органів, сподівалася на порядність обвинуваченого. З чоловіком на ім`я ОСОБА_28 , що повідомів про автомобіль, спілкувався син потерпілої, якому повідомив, що машина знаходиться на ОСОБА_29 та повідомив адресу. Автомобіль повернули в розпеченому вигляді, розібраний, задніх сидінь не було, якихось запчастин не було, вікна та салон були пошкоджені. Обвинувачений не пропонував відшкодувати шкоду за автомобіль, казав, що віддасть гроші за автомобіль коли війна закінчиться. Також потерпіла повідомила, що не надавала ОСОБА_27 довіреностей та доручень на продаж транспортного засобу, в оренду транспортний засіб у довгострокове користування або оренду. Надавати довіреність на користування або розпорядження автомобілем ОСОБА_26 потерпіла не бажала. Автомобіль вибув з користування у жовтні 2021 року, повернули автомобіль влітку 2023 року. Весь цей час потерпіла писала обвинуваченому, обвинувачений кожен раз уходив від відповіді. Потерпіла в питанні щодо призначення покарання поклалася на розсуд суду.
Показаннями свідка ОСОБА_30 наданими у судовому засіданні про те, що влітку 2023 року зі слів сусідів дізнався, що продається автомобіль у Великій Данилівці по вул. Генерала Удовиченка. Свідок поїхав туди, вийшов чоловік, представився ОСОБА_14 . Свідок оглянув автомобіль, це був Рено Кенго, білого кольору, перевірив він по техпаспорту, зробив фото документів. Потім поїхав за адресою господаря автомобіля, дома його не застав, залишив записку в поштовому ящику. У записці написав, що хоче придбати авто та залишив телефон. Увечері зателефонував син потерпілої, повідомив, що автомобіль в угоні, що авто було викрадено з-під під`їзду на початку повномасштабного вторгнення, та свідок повідомив, де знаходиться автомобіль. Автомобіль продавав чоловік, що не є власником. Він повідомив, що купив автомобіль у власника, з яким зараз нема зв`язку. Виявилося, що авто в угоні, власником був чоловік, прізвища не пам`ятає. Через пару днів зателефонували з поліції, надав пояснення. Продавцем автомобіля був не ОСОБА_26 .
Показаннями свідка ОСОБА_31 наданими у судовому засіданні, що автомобіль «Рено Кенго» білого кольору, 2007-2008 року випуску, належав матері (потерпіла у справі ОСОБА_6 ) та батькові. Після смерті батька приблизно у 2017 році автомобіль належав матері ОСОБА_6 . У свідка не було прав та мати часто просила його або своїх знайомих підвезти її на дачу. Коли саме автомобіль пропав, свідок не знає, це було до війни, так він дізнався, що мати возив ОСОБА_26 . Мати дала ОСОБА_27 ключі і він не повернув автомобіль. Умови, на яких мати надавала машину ОСОБА_27 , свідку не відомі. Дарувати або продавати автомобіль мама не збиралася. Свідок пару разів набирав ОСОБА_26 з метою запитати де машина, він не брав слухавку. Мати подзвонила та сказала, що в дверях записка, хлопець ОСОБА_28 її залишив, зміст записки свідок не пам`ятає. Свідок подзвонив, ОСОБА_28 сказав, що хоче купити машину, йому запропонували купити автомобіль «Рено Кенго», але не власники. Викликали «102» на адресу свідка та почався розгляд. Де була машина свідок не знає. Бачив автомобіль після повернення. В автомобілі були вирвані задні сидіння, тріснулий бампер, порвані сидіння, пошкоджено кермо. При вилученні транспортного засобу були сусіди. Все майно після смерті батька було оформлено на матір, свідок відмовився від спадщини на її користь. Матір з ОСОБА_26 познайомив свідок ОСОБА_32 . Мати здавала ОСОБА_27 в оренду кіоск приблизно півроку, за який ОСОБА_26 сплачував 2-3 рази по 1000 грн. Свідок на карту отримував кошти від ОСОБА_26 та передавав матері. ОСОБА_26 не говорив де транспортний засіб, що належить матері, не писав нічого. Автомобіль стояв біля дороги на вул. Генерала Удовиченка, ключі та техпаспорт були у поліцейських, забирав автомобіль евакуатор. ОСОБА_26 на місці пригоди не було. Була людина, у якої перебував транспортний засіб, свідок з ним не спілкувався.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , наданими у судовому засіданні, що у свідка є товариш ОСОБА_33 . ОСОБА_34 сказав, що ОСОБА_26 продає автомобіль, це було до війни у січні 2022 року і познайомив свідка з ОСОБА_26. ОСОБА_26 продавав машину «Рено Кенго», білого кольору, номерний знак не пам`ятає. Свідок запитав чи напише довіреність господар автомобіля. ОСОБА_26 відповів: «Так». 26.02.2022 після початку війни свідок зустрівся біля аптеки з ОСОБА_26 і запропонував ОСОБА_27 продати йому машину. ОСОБА_26 запропонував продати автомобіль за 2 тис. доларів. Сторгувалися за 1900 доларів. У ОСОБА_26 був техпаспорт на автомобіль на руках. По паспорту свідок почитав, що власником була жінка. ОСОБА_26 пообіцяв, що він зніме машину з обліку. Свідок віддав грошові кошти, ОСОБА_26 написав розписку, що отримав кошти за автомобіль. Цим транспортним засобом користувався ОСОБА_26 , свідок бачив це. Багато свідків того, що ОСОБА_26 користувався цим транспортним засобом, возив воду. Стан автомобіля: по кузову - без вм`ятін та подряпин, сидіння відпало, в салоні та багажному відділенні все було добре. Автомобіль свідок не оформлював на себе із-за війни. Машина була «чиста»: без арештів, без штрафів. ОСОБА_26 займався машинами. У нього був ОСОБА_35 та інші. Свідок дізнався, що цей транспортний засіб не належить ОСОБА_27 коли приїхали і в нього забрали, коли це було не пам`ятає. Після цих подій бачилися с ОСОБА_26 зі слідчим їздили у Суми, у слідчий ізолятор. Свідок запитував у ОСОБА_26 коли він поверне гроші, машину ж у нього вилучили. В СІЗО ОСОБА_26 сказав подзвони моїй дружині і протягом місяця вона поверне гроші за автомобіль. Свідок дзвонив жінці ОСОБА_26 щоб вона віддала гроші, вона відмовилася. На досудовому слідстві сказав, що кошти свідок позичив ОСОБА_27 . Свідку потрібно було спасатися від війни, тому потрібна була машина. Він користувався цим транспортним засобом, зупиняли на автомобілі, претензій не було. У свідка є розписка щодо передачі грошей ОСОБА_27 , слідчому її не надавав. Розписку надати суду не може, оскільки потрібно дома шукати, переривати, до нього в хату залазили декілька разів. Машина потрібна була, щоб маму забрати та поїхати. Свідок в ремонт автомобіля вкладав гроші, робив двигун, ремонт був незначний, обійшовся в 6 тис. грн.
Також вина обвинуваченого підтверджується таким доказами:
- заявою потерпілої ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 25);
- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_36 від 20.11.2017 серія НОМЕР_5 (т. 2 а.с. 28), копією свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ - НОМЕР_6 між ОСОБА_37 та ОСОБА_38 (т. 2 а.с.29);
- копією записки свідка ОСОБА_39 (т. 2 а.с.30); 
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2023, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_6 впізнала особу чоловіка, який зображений на фото №3 як ОСОБА_40 , який у жовтні 2021 року заволодів належним їй автомобілем «Рено Кенго» білого кольору та довідкою до протоколу, відповідно до якої на фотознімку під №3 зображений ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 31-32, 33);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_41 впізнав особу чоловіка, який зображений на фото під №4 як ОСОБА_40 (т. 2 а.с. 34-35);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу, яка розташована на фотознімку №2 як ОСОБА_8 , який продав йому транспортний засіб Рено Кенго НОМЕР_1 та довідкою до протоколу, відповідно до якої на фотознімку під №2 зображений ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 37-38, 39);
- рапортом, зареєстрованим 05.06.2023 за №8284, відповідно до якого 05.06.2023 о 22:08 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.06.2023 о 22:07 за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченка, 93, екіпаж 1206 виявили авто «Рено Кенго» н/з НОМЕР_7 , яке перебуває у розшуку в ХРУП №2, водій відсутній, потребують СОГ (т. 2 а.с.41);
- протоколом огляду місця події від 06.06.2023 з фототаблицею, відповідно до якого на відкритій ділянці місцевості, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченка, 104, на дорозі, де стоїть ТЗ «Рено Кенго», білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , який під час огляду був у відкритому стані, заднє скло за водієм відсутнє, заклеєне білим скотчем, лобове скло в тріщинах, по кузову маються подряпини. В середині авто на водійському сидінні виявлено два ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_42 . Авто не заводиться, АКБ на місці. Виявлено та вилучено: ТЗ «Рено Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі від ТЗ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ (т. 2 а.с.43-48);
При цьому суд вважає неспроможним аргумент сторони захисту, відповідно до якого ставиться під сумнів існування речових доказів: транспортного засобу «Рено Кенго», білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , ключів та свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_8 , оскільки сам обвинувачений не заперечував у судовому засіданні те, що зазначений автомобіль з ключами та свідоцтвом про реєстрацію існували та перебували в його користуванні. В матеріалах справи є зберігальна розписка про отримання потерпілою зазначених речових доказів.
- фотознімком ключів з брелком (т. 2 а.с.49);
- копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 «RENAULT KANGOO», білого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого транспортний засіб з 30.08.2008 належить ОСОБА_43 (т. 5 а.с.50);
- висновком експерта за результатами транспортно-товарознавчої експертизи №41-06/2023 від 29.06.2023, відповідно до якого ринкова вартість зазначеного в постанові колісного транспортного засобу - RENAULT KANGOO , 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (кузова) НОМЕР_9 , об`єм двигуна 1149 куб. см, станом на 01.10.2021 складала 60 420,00 грн (т. 2 а.с. 63-68);
- протоколом огляду предмету від 21.06.2023, а саме мобільного телефону «Samsung» SM-A105F/DS у корпусі чорного кольору, який добровільно для огляду надала ОСОБА_6 в ході допиту її як потерпілої, з якого вбачається, що у вказаному мобільному телефоні у інтернет-месенджерах «Telegram» та «Viber» мається смс-листування з абонентом на ім`я « ОСОБА_44 », у якого номер телефону НОМЕР_10 та « ОСОБА_45 » з роздруківками переписки з телефона (т. 2 а.с.71-83). При ознайомленні зі скріншотами з телефону потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що вона неодноразово (06.01.2022, 07.01.2022, 15.01.2022, 18.01.2022, 19.02.2022, 24.02.2022, 10.06.2022, 17.06.2022, 16.06.2022) зверталася до абонента « ОСОБА_44 » № телефона НОМЕР_10 з вимогами про повернення її автомобіля. ОСОБА_46 під різними приводами відмовлявся повернути автомобіль.
При цьому, суд вважає хибним твердження сторони захисту про те, що переписка надана не в повному обсязі, про нібито видалення деяких повідомлень, оскільки слідчим огляд проводився у передбаченому законом порядку відповідно до вимог ст. 237 КПК України, загальний зміст переписки дає змогу зробити висновки про звернення потерпілої з вимогами до обвинуваченого про повернення належного їй транспортного засобу в період з січня по червень 2022 року. З боку обвинуваченого відсутнє повідомлення потерпілої про місце знаходження транспортного засобу. 
Що стосується посилання захисника про невідповідність протоколу огляду речей положенням ч. 3 ст. 104 КПК України, то воно спростовується змістом протоколу, який містить всі передбачені КПК України відомості: учасники; відомості, що отримані; скріншоти переписки; застосована техніка тощо.
Щодо залучення до такої процесуальної дії як огляд предмету спеціаліста, на що звертає увагу захисник, суд зазначає, що залучення спеціаліста не є обов`язковим при проведенні огляду предмету, а дії вчинені слідчим у даному випадку не потребували спеціальних знань та навичок. 
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Ч. 2, ч. 3 ст. 87 КПК України містить перелік підстав для визнання доказів недопустимими.
Жодна з підстав для визнання доказів недопустимими, передбачена зазначеними нормами закону, захисником не наведена. 
- протоколом огляду речей від 20.07.2023, під час якого проведено огляд оптичного пристрою (диску), на якому записана вилучена у ПрАТ «Київстар» інформація за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30 (т. 2 а.с.90-93). При відкритті файлу [13174]-14.07.2023 11.44.57 встановлено інформацію про всі вхідні та вихідні дзвінки, здійснені на мобільний телефон та з мобільного телефону з номером НОМЕР_11 , НОМЕР_11 (належними ОСОБА_8 ), а також про адреси базових станцій, біля вишок яких знаходився абонент із зазначеними номерами в період з 01.01.2021 по 19.06.2023. Згідно з вилученої інформації відбувалися з`єднання ОСОБА_8 із потерпілою ОСОБА_6 ( НОМЕР_12 ) в кількості 41 разів, з яких 23 - вхідні дзвінки, 4 - вхідні смс, зі свідком ОСОБА_47 ( НОМЕР_13 ) - 6 разів, всі вхідні.
Суд, виходячи з принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, передбачених ст. 22 КПК України, прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_48 . 
Суд вважає неспроможними посилання обвинуваченого на те, що він брав в оренду автомобіль потерпілої за плату та не продавав його свідку ОСОБА_9 , оскільки його пояснення спростовуються сукупністю доказів по справі, які були досліджені у судовому засіданні, тому суд розцінює такі показання обвинуваченого як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення злочину.
Під незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.
Цей злочин визнається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, з моменту встановлення контролю над ним.
Протиправному заволодінню транспортним засобом шляхом зловживання довірою притаманні свої характерологічні ознаки, які відрізняють указаний спосіб вчинення кримінального правопорушення від інших. У разі застосування зловживання довірою моментом закінчення кримінального правопорушення є момент припинення правомірного володіння транспортним засобом, яке здійснювалося винуватим за волею і бажанням власника або користувача, у межах та порядку, визначених ними, та встановлення протиправного володіння внаслідок використання транспортного засобу всупереч їх волі, тобто не з тією метою, для досягнення якої його передано, і не для вирішення тих завдань, які визначені власником чи володільцем як умова для передачі і правомірного володіння транспортним засобом.
Так, потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що мала довірливі відносини з обвинуваченим (цю обставину підтвердив і сам обвинувачений), автомобіль, ключі та технічний паспорт на авто передавала ОСОБА_8 для того, щоб він підвозив потерпілу у її справах, за проханням ОСОБА_8 іноді дозволяла йому користуватися належним їй автомобілем для власних потреб. Проте з жовтня 2021 року автомобіль перебував у ОСОБА_8 , на її неодноразові вимоги обвинувачений автомобіль їй не повертав під різними приводами. Також потерпіла підтвердила той факт, що не уповноважувала ОСОБА_8 вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного їй транспортного засобу. 
Підтверджується незаконне заволодіння транспортним засобом всупереч волі власника дослідженою у судовому засіданні перепискою у месенджерах, яка була отримана органом досудового розслідування із мобільного телефона потерпілої, який вона добровільно надала слідчому та відомості з якого зафіксовані у протоколі огляду предмету. Обвинувачений підтвердив, що така переписка мала місце, проте сказав, що у справі вона міститься вибірково. З переписки вбачається, що обвинувачений не повідомляв потерпілій місце знаходження транспортного засобу.
З переписки встановлено, що потерпіла неодноразово висувала вимогу до ОСОБА_8 про повернення належного їй транспортного засобу: 06.01.2022 - «…де машина, я через дві години буду в черговій прокуратурі», «Я хочу її забрати де вона стоїть», «Де стоїть машина»; 7.01.2022 - « ОСОБА_49 », 15.01.2022: « Ти не відповідаєш на дзвінки, переписки, завтра подаю черговому прокурору про крадіжку та угон», 24.02.2022: «…поверни автомобіль», 06.03.2022: «Не буде машини завтра вранці я дзвоню, що ти мародер …» тощо.
Свідок ОСОБА_9 , допитаний під присягою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав, що ОСОБА_8 продавав автомобіль «Рено Кенго», білого кольору, ще до початку повномаштабного вторгнення рф, продав його ОСОБА_9 26.02.2022 за 1900 доларів США. Свідок робив ремонт двигуна даного автомобіля, як він зазначив незначний, який йому обійшовся у 6000 грн. Тим самим свідок спростував твердження обвинуваченого про ремонт автомобіля на суму 32 500 грн, які нібито він повинен був сплатити за ремонт двигуна. Свідок повідомив, що придбав автомобіль для того, що вивезти сім`ю з Харкова, користувався ним, був впевнений, що автомобіль належить ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений його запевнив в цьому. 
Крім того, висновок суду щодо вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 ґрунтується зокрема на тому, що свідки та потерпіла давали показання, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, їх показання узгоджуються між собою, є логічними та послідовними, та не спростовуються іншими, дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Разом з тим, показання обвинуваченого ОСОБА_8 є суперечливими та спростовуються іншими, дослідженими у судовому засіданні, доказами. Зокрема, жодним доказом не підтверджується оренда ним автомобіля «Рено Кенго», в тому числі сплата орендної плати власнику автомобіля. Спростовується показаннями свідка ОСОБА_9 передача йому ОСОБА_8 транспортного засобу «Рено Кенго» для ремонту двигуна та виставлення рахунку за такий ремонт у сумі 32 500,00 грн. Свідок ОСОБА_9 при цьому в суді пояснив, що йому робили незначний ремонт двигуна, який йому обійшовся у 6000 грн. Обвинувачений говорив, що дозволив користуватися автомобілем ОСОБА_9 , потім сказав що не дозволяв йому користуватися автомобілем, а передав його виключно для ремонту. Пояснення обвинуваченого щодо викупу ним автомобіля «Рено Кенго» взагалі суперечать доказам дослідженим у судовому засіданні та показанням наданим самим обвинуваченим. 
Таким чином, суд, оцінивши кожний доказ, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність зібраних у кримінальному провадженні доказів, які у своїй сукупності є достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом.
При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_8 обвинувачується, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів.
Дослідженням даних про обвинуваченого встановлено, що він на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем попереднього місця роботи характеризується позитивно.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. 
Відповідно до вироку Лебединського районного суду Сумської області від 23 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 2 ст. 146 КК України та призначено покарання у виді 1 року 11 місяців позбавлення волі, тобто вирок постановлений після вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання призначеного судом підлягає зарахуванню відбуте повністю покарання за попереднім вироком, а саме - вироком Лебединського районного суду Сумської області від 23 грудня 2024 року, яким ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 11 місяців. У строк відбування покарання зараховано термін його попереднього ув`язнення в період з 26.01.2023 по 25.12.2024 (включно). 
Враховуючи, що покарання відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання та ізоляції від суспільства, та вважає недоцільним застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Питання про скасування арешту майна вирішується судом у відповідності до ч. 4 ст. 174 КК України.
Керуючись ст.2,7,368-370,371,373,374,376, 392,393,395,532 КПК України,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого прокарання, призначеного ОСОБА_8 за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 23 грудня 2024 року, більш суворим покараням, призначеним за цим вироком, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Зарахувати у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , покарання повністю відбуте ним за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 23 грудня 2024 року, а саме з 26.01.2023 по 25.12.2024 (включно).
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 08 червня 2023 року, справа №643/4763/23.
Речові докази: ключі від автомобіля з брелком сигналізацією, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль «Рено Кенго» білого кольору днз НОМЕР_1 відповідно до зберігальної розписки вважати повернутими власнику ОСОБА_6 ;
оптичний пристрій (диск DVD-R) білого кольору на якому міститься інформація, вилучена у ПрАТ «Київстар» із файлами: [13174]-14.07.2023 11.44.57; BS; інформація; список - зберігати в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1