ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 695/4581/25 Суддя (судді) першої інстанції: Ушакова К.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
09.10.2025 до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №143 від 27.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
25.12.2025 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій позивач просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні НОМЕР_1, відкритого державним виконавцем Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Циб Н.С.з примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 143 від 27.02.2025 про стягнення штрафу.
Заяву мотивує тим, що у разі звернення стягнення на майно (кошти) у межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови, яка є предметом оскарження, будуть порушені майнові права позивача. 
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2026 р. у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Судом першої інстанції зроблено висновок, що заява про забезпечення позову стосується інших постанов №146, №144 про стягнення штрафу в розмірі 68000,00 грн., по яких відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1. Постанови №146 та №144 не є предметом оскарження у справі №695/4581/25.
Не погодившись з ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, якою просить ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2026 скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу обгрунтовано доводами аналогічними заяві про забезпечення позову.
При цьому, позивач зауважив, що судом першої інстанції не враховано, що постановою державного виконавця Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Циб Н.С. від 09.12.2025 у ВП НОМЕР_2 внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість №ВД146 зазначити № ВД №143 №144.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу технічними засобами, у порядку ст.229 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діє на час розгляду даної справи.
Відповідно до рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану опублікованих Радою Суддів України 02.03.2022 процесуальні строки за можливістю продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.
Отже, враховуючи зазначене та умови сьогодення, колегія суддів продовжує строк розгляду даної справи на розумний термін.
За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Як вже зазначено вище, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заява про забезпечення позову стосується інших постанов №146, №144 про стягнення штрафу в розмірі 68000,00 грн., по яких відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1. Постанови №146 та №144 не є предметом оскарження у справі №695/4581/25.
З приводу цього висновку, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що постановою державного виконавця Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Циб Н.С. від 09.12.2025 у ВП НОМЕР_2 внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість №ВД146 зазначити № ВД №143 №144, тому даний висновок суду є помилковим.
Однак, предметом спору у цій справі є законність/протиправність постанови № 143 від 27.02.2025 по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Станом на момент подання позивачем заяви про забезпечення позову, факт законності/протиправності постанови № 143 від 27.02.2025 не встановлено. 
Суд звертає увагу на те, що заявник не надав доказів існування очевидних ознак протиправності рішення (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи яка звернулась до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі за поданим позовом до суду, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) таких прав та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав у майбутньому.
При цьому, колегія суддів зауважує, що виконавче провадження, яке позивач просить зупинити, відкрите через стягнення штрафу в сумі 68000 грн, коли у цій справі переглядатиметься постанова про накладення штрафу у розмірі 17000 грн.
Так, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є неспівмірним з позовними вимогами.
Під час розгляду даної заяви про забезпечення позову суд застосовує висновки Верховного Суду викладені у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 826/14303/18, від 12 лютого 2020 року у справі № 640/17408/19 та від 27 лютого 2020 року у справі № 640/16242/19, в яких зазначено щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом (beyond reasonable doubt). Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі.
За наведених обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку, що підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник (позивач), на даний час не вбачається.
Між тим, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі щодо порушення прав та інтересів останнього, оскільки вирішення даного питання призведе до фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.
За таких обставин, судова колегія вбачає підстави для зміни мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції від 05 січня 2026 р. в частині мотивів, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Згідно з п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частиною четвертою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись статтями 229, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2026 р.- задовольнити частково.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - змінити в мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови суду апеляційної інстанції. 
В іншій частині Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 січня 2026 р. у справі № 695/4581/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню. 

Колегія суддів: О.В. Карпушова 

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина