Справа № 522/15003/25
Провадження №2-о/522/190/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року          м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Донцова Д.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Смокової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
В обґрунтуванні заяви зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №155250034758 від 19.05.2025 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності. Підставою для відмови стало те, що ім`я особи, зазначене на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.06.1979 р. як « ОСОБА_2 » (російською мовою), не відповідає паспортним даним заявниці. Зазначена трудова книжка належить заявниці, у зв`язку з чим вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявниця зазначила, що за наявності таких розбіжностей вона позбавлена можливості реалізувати своє право на призначення пенсії по інвалідності.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2025 р. відкрито провадження у справі.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причин не явки не повідомляли.
21.04.2026 р. від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №155250034758 від 19.05.2025 р. ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії по інвалідності, до страхового стажу не зараховано всі періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.06.1979 р., оскільки на першій сторінці документу ім`я особи ( ОСОБА_2 – російською мовою) не відповідає паспортним даним заявниці.
Вказані розбіжності не дають можливості робітникам Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії заявниці.
Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області ПІБ заявниці зазначені українською мовою - ОСОБА_1 , а російською мовою – ОСОБА_1 . 
На першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.06.1979 р. зазначено, що вона була заповнена на ім`я та належить « ОСОБА_1 » (мовою оригіналу) та з її змісту вбачається, що її заповнення відбулося російською мовою.
Відомості, які занесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.06.1979 р. підтверджується та збігаються з відомостями з Довідки про періоди трудової діяльності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Витягом з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
КЦС ВС у постанові від 20.09.2023 у справі № 756/5681/22 вказав, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».
Як зазначено у п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Зі змісту статті 319 ЦПК України випливає, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Враховуючи, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 25.06.1979 р. заповнена російською мовою, а також беручи до уваги тотожність дати народження, місця та періодів трудової діяльності заявниці із відповідними відомостями, зазначеними в інших наданих документах, суд дійшов висновку, що розбіжності в написанні імені зумовлені особливостями перекладу з російської на українську мову.
За таких обставин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт належності трудової книжки заявниці є доведеним, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.19, 76-81, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) правовстановлюючого документу: трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 25.06.1979 р. на ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду.
Текст рішення складено та підписано 21.04.2026 р.
Суддя           Донцов Д.Ю.