КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року м. Київ справа №320/9385/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” (адреса: 01014, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 43, офіс. 5, код ЄДРПОУ 45332022) до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, в якому просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог від 07.04.2025):
- визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 25.11.2024 за № 1369460707 та за № 1369470707.
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 постановлено відкласти підготовче засідання на 05.05.2025.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 постановлено оголосити перерву у підготовчому засіданні для надання сторонами додаткових пояснень до 23.05.2025.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 постановлено оголосити перерву у підготовчому засіданні для витребування доказів до 19.06.2025.
09.06.2025 на адресу суду надійшло письмове клопотання сторони позивача про долучення доказів: повідомлення за формою 20-ОПП та договір № 0801/3 оренди нежилого приміщення від 01.08.2024.
19.06.2025 на адресу суду надійшло письмове клопотання сторони відповідача про долучення доказів, а саме: копію доповідної записки від управління фактичних перевірок від 08.10.2024 року № 1944/26-15-07-07-00-12.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 постановлено оголосити перерву у підготовчому засіданні до 04.08.2025.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 закрито підготовче засідання та прийнято рішення перейти до розгляду справи по суті.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 ухвалено витребувати у МВС пояснення/відомості щодо існування посади першого заступника ГУ НП станом на 02.06.2025 року.
21.08.2025 на адресу суду надійшло письмове клопотання сторони відповідача про долучення доказів, а саме: копію доповідної записки від управління фактичних перевірок від 08.10.2024 року № 1944/26-15-07-07-00-12.
Відповідно до довідки Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 судове засідання, що було призначене на 04.09.2025 15:00 не проводилось та було знято з розгляду.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 постановлено оголосити перерву у судовому засіданні у зв`язку із необхідністю витребувані певні докази по справі. 
Так, 14.10.2025 суд постановив витребувати: у представника позивача: наказ щодо ведення обліку товарного запасу, де зберігається; у представника відповідача: втретє доповідну записку на підставі якої була проведена перевірка , звернення споживача, з усіма необхідними реквізитами за наявності, за відсутності реквізитів – відомості про відсутність.
Відповідно до копії довідки Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 судове засідання, що було призначене на 06.11.2025 15:00 було знято з розгляд у зв`язку із перебування головуючого судді на лікарняному.
21.08.2025 на адресу суду надійшло письмове клопотання сторони відповідача про долучення доказів на виконання вимог Київського окружного адміністративного суду, а саме: доповідну записку до матеріалів справи № 320/9385/25.
Відповідно до довідки Київський окружний адміністративний суд встановлено, що в період з 03.12.2024 по 04.12.2025 був відсутній доступ до вебсайту https://vkz.court.gov.ua/. У зв`язку з технічною несправністю судове засідання, призначене на 04.12.2025 о 12:00, не відбулося.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 постановлено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, Головне управління ДПС у м. Києві при проведенні фактичної перевірки та прийнятті податкових повідомлень-рішень діяло з перевищенням повноважень, визначених Податковим кодексом України, що призвело до прийняття протиправних рішень. У період з 08.10.2024 по 17.10.2024 контролюючим органом проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” за результатами якої складено акт від 17.10.2024. В акті зазначено про порушення п.12 ст.3 Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та п.85.2 ст.85 ПК України у зв`язку з невідображенням обліку товарних запасів за місцем реалізації та ненаданням первинних документів на суму 2 916 465 грн. На підставі зазначеного акта винесено податкове повідомлення-рішення від 25.11.2024 №1369460707, яким застосовано штраф у розмірі 2 916 465 грн. Також у розрахунку фінансових санкцій зазначено штраф 2 040 грн за порушення п.85.2 ст.85 ПК України, проте відповідне податкове повідомлення-рішення Позивачу не вручалося. Позивач заперечує як сам факт правопорушень, так і законність процедури перевірки. Щодо процедури перевірки, представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” вказує, що контролюючий орган фактично вийшов за межі предмета фактичної перевірки, оскільки витребував документи за період з 01.01.2024 року, тобто за минулий період, що характерно для документальної, а не фактичної перевірки. Таким чином, перевірка проводилася з порушенням встановленого порядку. Крім того, Позивач був позбавлений можливості реалізувати право на участь у перевірці, гарантоване ПК України. Запит про надання документів не був вручений належним чином відповідно до вимог п.42.2 ст.42 ПК України. Щодо суті встановлених порушень, Позивач зазначає, що первинні документи, які підтверджують облік і походження товарних запасів, були надані контролюючому органу та направлені листом від 17.10.2024, що підтверджується доказами відправлення. Однак при прийнятті рішення ці документи не були належним чином оцінені. Також як вказує представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” в акті перевірки відсутні відомості про складання акта про відмову у наданні документів відповідно до п.85.6 ст.85 ПК України, що виключає правові підстави для застосування штрафу у сумі 2 040 грн. Крім того, протягом 1095 днів до Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” не застосовувалися аналогічні санкції, що спростовує можливість кваліфікації порушення як повторного. Позивач вважає, що сукупність допущених контролюючим органом процедурних порушень, а також відсутність належних доказів невиконання обов`язків з ведення обліку товарних запасів свідчать про безпідставність і протиправність податкових повідомлень-рішень, які підлягають скасуванню в судовому порядку, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
03.04.2025 представник Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві скерував до суду письмовий відзив, із змісту якого встановлено, що останній просить відмовити у задоволенні позову.
Так, сторона відповідача вказує, що як убачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС у м. Києві прийняло податкове повідомлення-рішення від 25.11.2024 №1469460707, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2 916 465,00 грн за результатами фактичної перевірки господарської одиниці за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 14, де здійснює діяльність ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ”. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Перевірку проведено на підставі п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 та п. 69.27 підрозділу 10 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 08.10.2024 №6706-п про проведення фактичної перевірки щодо дотримання вимог Закон України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Перед початком перевірки здійснено контрольну розрахункову операцію з продажу чохла Keephone на суму 1299,00 грн. За результатами перевірки складено акт від 17.10.2024 №114864/26/15/07/45332022. Перевіркою встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону №265, а саме незабезпечення ведення у встановленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 2 916 465,00 грн. Працівники господарської одиниці відмовилися від підписання акта фактичної перевірки, у зв`язку з чим складено відповідний акт про відмову від підпису. Відповідач зазначає, що податкове повідомлення-рішення прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, у межах наданих повноважень та на підставі встановлених перевіркою порушень. Таким чином, ГУ ДПС у м. Києві не погоджується з доводами Позивача, вважає їх необґрунтованими та наполягає на правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення.
08.04.2025 на адресу суду скеровано заяву про уточнення позовних вимог.
В обґрунтуванні вказаної заяви зазначено, що Наказ від 08.10.2024 №6706-п про проведення фактичної перевірки видано з посиланням на п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України, однак він не містить відомостей про конкретну фактичну підставу її призначення, зокрема про отримання належно оформленого звернення споживача щодо порушень. У наказі зазначено лише доповідну записку, без розкриття обставин, що зумовили перевірку, що суперечить вимогам ПК України та правовим позиціям Верховного Суду щодо необхідності обґрунтування фактичних підстав. Також у наказі не визначено конкретної тривалості перевірки. Формулювання “не більше 10 діб” не встановлює чіткого строку, як того вимагає п. 82.3 ст. 82 ПК України, тому дата завершення перевірки фактично не визначена. Крім того, наказ не містить обов`язкових реквізитів суб`єкта перевірки, зокрема найменування та коду ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ”. Із його змісту вбачається перевірка магазину “YABLUKA”, без прямого визначення Позивача як суб`єкта контролю, що надає наказу ознак акта невизначеного кола осіб. Отже, фактичну перевірку проведено за відсутності належних підстав, що свідчить про її незаконність. Відповідно, акт перевірки є недопустимим доказом, а податкові повідомлення-рішення від 25.11.2024 №1369460707 та №1369470707 підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
08.04.2025 до суду подано письмову відповідь ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” на відзив.
Представник позивача зазначає, що Наказ про проведення фактичної перевірки складено з посиланням на Методичні рекомендації ДФС від 31.07.2014 №22, які не є нормативно-правовими актами і мають лише рекомендаційний характер. Він наголошує, що результати фактичної перевірки мають відображати лише події, що відбувалися під час її проведення, а включення фактів за межами визначеного п. 82.3 ст. 83 ПК України періоду фактичної перевірки підмінює її характер, створюючи ризик зловживань і перетворення фактичної перевірки на документальну. Позивач також звертає увагу, що Наказ не містить відомостей про отримання письмового звернення споживача як підстави перевірки, а лише констатує сам факт її проведення. Доповідна записка, яка зазначена як підстава Наказу, не була долучена до відзиву відповідача. Крім того, для належного визначення юридичної підстави контролюючий орган повинен вказати фактичну підставу проведення перевірки, чого не зроблено. Позивач вважає, що посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду не є релевантним до конкретної справи, а дії податкового органу суперечать вимогам закону, порушують права платника та не забезпечують належної фіксації обставин його господарської діяльності.
04.08.2025 представник ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” скерувала письмові додаткові пояснення по справі, із змісту яких встановлено наступне.
В Акті фактичної перевірки від 17.10.2024 р. податковий орган зазначив про неотримання документів за запитом №1 від 08.10.2024 р. Однак листом від 17.10.2024 р. Позивач надіслав відомість товарних залишків та копію накладної, що спростовує твердження органу. Позивач наголошує, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку (ч.2 ст.3 Закону “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність”), на якому базуються фінансова, податкова та інші звітності. Інвентаризація є єдиним засобом підтвердження наявності товарних запасів, її порядок визначається законодавством та Положенням №879 Мінфіну, і присутність посадових осіб податкового органу не є обов`язковою. Під час перевірки відповідач не вимагав проведення інвентаризації, а додані описи містять суперечливі дані щодо місця складання. Єдиною підставою для фактичної перевірки за п.п. 80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України є письмове звернення покупця/споживача, якого в матеріалах справи немає. Наказ №6706-п визначає перевірку за ширшим колом питань, ніж передбачено нормою закону (п.75.1.3 ст.75 ПК України), тому предмет перевірки не відповідає підставі. Таким чином, у Відповідача відсутні фактичні підстави для проведення перевірки, а Наказ і фактична перевірка є протиправними.
Окрім цього, у матеріалах справи містяться додаткові пояснення сторони позивача від 27.08.2025.
Із змісту пояснень вбачається, що проаналізувавши клопотання Відповідача про долучення до матеріалів справи доповідної записки від управління фактичних перевірок від 08.10.2024 №1944/26-15-07-07-00-12, представник ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” вважає за доцільне зазначити, що ця доповідна записка не є належним і допустимим доказом для призначення фактичної перевірки у Позивача з наступних підстав. Зі змісту Наказу №6706-п від 08.10.2024 р. “Про проведення фактичних перевірок” підставою його прийняття зазначено доповідну записку від 08.10.2024 р. №1944/26-15-07-07-00-12. Водночас ГУ ДПС у м. Києві долучило до справи іншу доповідну записку від 08.10.2025 р. №1943/26-15-07-07-03-09, яка не відповідає Наказу та не є допустимим доказом для призначення перевірки. За п.п. 80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України підставою фактичної перевірки є письмове звернення покупця або споживача з конкретними фактами порушення. Лист, долучений Відповідачем і адресований ГУ ДПС, містить інформацію про продаж у мережах Техноїжак, Yabluka, Ябко, до яких Позивач не має відношення, оскільки здійснював діяльність у магазині YA-UA. Особи, які подали звернення ( ОСОБА_1 ), не є покупцями або споживачами по операціях Позивача. Отже, долучений лист не може бути належною підставою для призначення фактичної перевірки, а Наказ №6706-п і проведена на його підставі перевірка є неправомірними.
Позиція сторін по справі, висловлена у судовому засіданні.
Представник ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” – Москаленко О.В. у судовому засіданні надала усні пояснення та просила суд визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення.
Представник ГУ ДПС у м. Києві – Гутник В.О. у судовому засіданні надав усні пояснення, просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” здійснює господарську діяльність, зокрема оптову торгівлю електронним та телекомунікаційним устаткуванням і деталями до нього.
З договору оренди нежилого приміщення №0801/3 від 01.08.2024, укладеного між фізичною особою Олійником Олександром Михайловичем (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” (орендарем, код ЄДРПОУ 45332022) в особі директора Хайтула Владислава Володимировича, встановлено, що орендодавець передав орендарю у строкове платне користування нежиле приміщення загальною площею 10,0 кв.м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 14 (приміщення №1, 2, 3, група приміщень №41, літера А). Визначено, що зазначене приміщення належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І.М., зареєстрованого в реєстрі за №521, з реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна від 18.02.2008. Договором також передбачено, що орендоване приміщення передається орендарю для розміщення магазину непродовольчих товарів.
Відповідно до форми №20-ОПП від 12.08.2024, поданого ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” до контролюючого органу, встановлено, що платник податків (код 45332022) повідомив податковий орган про наявність об`єктів оподаткування, через які провадиться господарська діяльність, а саме: двох об`єктів типу “склад”, розташованих у Солом`янському районі м. Києва, та об`єкта типу “відділ магазину” за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 14. У повідомленні зазначено стан об`єктів як діючі та вказано, що вони використовуються за основним місцем обліку платника податків. 
У матеріалах справи містяться письмові направлення ГУ ДПС у м. Києві на перевірку від 08.10.2024 № 23409/26-15-07-02-05, від 08.10.2024 № 23413/26-15-07-02-05, від 08.10.2024 № 23407/26-15-07-02-05, від 08.10.2024 № 23412/26-15-07-02-05, від 08.10.2024 № 23411/26-15-07-02-05, від 08.10.2024 № 23410/26-15-07-02-05, від 08.10.2024 № 23408/26-15-07-02-05,
З наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.10.2024 №6706-п “Про проведення фактичних перевірок” встановлено, що контролюючим органом на підставі п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та п. 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України прийнято рішення про проведення фактичних перевірок окремих платників податків/об`єктів.
У додатку до наказу визначено перелік об`єктів перевірки, серед яких зазначено магазин “YABLUKA”, розташований за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Велика Васильківська, буд. 14. Вид перевірки визначено як фактичну, а її тривалість — не більше 10 діб. Дата початку перевірки визначена 08.10.2024.
Наказ підписаний заступником начальника ГУ ДПС у м. Києві Іною Якушко та виданий на підставі доповідної записки управління фактичних перевірок від 08.10.2024 №1944/26-15-07-07-00-12.
Відповідно до доповідної записки від 08.10.2024 №1944/26-15-07-07-00-12 до Головного управління -ДПС у м. Києві надійшло звернення споживача від 07.10.2024 № б/н (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 08.10.2024 K/1794/Е3) щодо продажу товарів без видачі чеків покупцям в торгових мережах під торговими марками «ЯБКО». «YABLUKA», «ТЕХНО ЇЖАК», «STYLUS», «iSTORE» та «eSTORE». В записці також вказано, що автором надана інформація, що в магазинах під торговими марками «ЯБКО», «YABLUKA», «ТЕХНО ЇЖАК», «STYLUS», «iSTORE» та «eSTORE», які розташовані на території м. Києва, здійснюється реалізація товарів без видачі чеків покупцям.
В матеріалах справи наявне звернення, надане контролюючим органом, з відсутніми відмітками про реєстрацію такого звернення чи вказівкою на спосіб його отримання, без дати та підпису, з зазначенням, що указане звернення від ОСОБА_1 , про те, що мережах Техноїжак, Yabluka, Ябко, eStore, iStore та Stylus здійснюється продаж мобільної техніки без видачі чеків з проханням невідкладно провести перевірку. 
За результатами даної податкової перевірки було складено акт фактичної перевірки від 17.10.2024 року № 114864/26/15/07/45332022, у якому зазначено, що встановлено порушення п.12 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за № 265/95-BР від 06.07.1995 зі змінами та доповненнями та п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.
На думку податкового органу, зазначені порушення виникли у зв`язку з не веденням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та ненаданням до перевірки жодних документів на товар згідно описів №1, 2, 3 від 08.10.2024 р. на загальну суму 2 916 465 грн. 
Перевіркою встановлено, порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме: не забезпечено ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів на загальну суму 2 916 465,00 грн. Також перед початком перевірки здійснено контрольну розрахункову операцію з продажу чохла Keephone на загальну суму 1299,00 грн. 
Посадові особи ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” відмовились від підпису в акті фактичної перевірки про що було складено акт “Про відмову від підпису акта фактичної перевірки” від 17.10.2024.
Відповідно до Розрахунку фінансових санкцій по Акту фактичної перевірки, вбачається, що Відповідач застосував до ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ” фінансову санкцію у сумі 2 916 465 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і згідно зі ст.20 Закону №265 та 2 040 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 і п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві було прийняте податкове повідомлення-рішення від 25.11.2024 року №1469460707 на загальну суму штрафної (фінансової) санкції у розмірі 2 916 465,00 грн. за результатами фактичної перевірки господарської одиниці за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 14, де здійснює господарську діяльність ТОВ “ХМАРНА КУХНЯ”.
Перевіркою зафіксовано порушення вимог Податкового кодексу України, зокрема пункту 44.1 статті 44, пункту 85.2 статті 85 та пункту 121.1 статті 121 ПК України, що стосуються ведення, зберігання та надання документів під час здійснення податкового контролю, а також порушення порядку проведення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
На підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України до підприємства застосовано штрафні (фінансові) санкції: за одним рішенням — у сумі 2 040 грн (код платежу 21081100 — адміністративні штрафи та інші санкції), за іншим — у сумі 2 916 465 грн. Платнику визначено грошові зобов`язання з обов`язком сплати до бюджету на відповідні рахунки Державної казначейської служби України. Документи підписані уповноваженою посадовою особою контролюючого органу та підлягають виконанню у встановлені законодавством строки.
Сторона відповідача долучила копію доповідної записки управління фактичних перевірок від 08.10.2024 № 1944/26-15-07-07-00-12. Суд встановив, що додаток містить перелік платників податків та торговельних об`єктів, щодо яких зафіксовано розрахункові операції, з зазначенням кодів ЄДРПОУ/РНОКПП, назв магазинів, їх адрес та реквізитів здійснених операцій. Документ узагальнює інформацію про конкретні магазини та місця діяльності, які підлягають перевірці на дотримання законодавства при проведенні розрахунків із покупцями.
Релевантні джерела права, оцінка та висновки суду.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюється, зокрема система оподаткування, податки і збори.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.
Згідно з п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі – ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК Украї відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України.
Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.
За змістом абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Щодо правомірності призначення фактичної перевірки.
Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.
На відміну від всіх інших передбачених законом перевірок фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України.
Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підставі та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 звертає увагу на правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Вказує, що запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.
Суд звертає увагу, що у цій справі в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України (правова підстава).
За приписами підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку звернення від визначеного у цій же нормі суб`єкта, а саме покупця (споживача). Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання звернення є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення. 
Підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, зокрема, щодо порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.
Суд вважає, що аналіз підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме – звернення від споживача (покупця) щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 зазначає, що саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання звернення ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. 
Відповідно у справі № 420/9909/23 Верховний суд сформував правовий висновок, що якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Судом встановлено, що Наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 08.10.2024 №6706-п “Про проведення фактичних перевірок” містить посилання на п. п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та п. 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та відповідно до п. 1 Наказу обґрунтуванням є доповідна записка управління фактичних перевірок від 08.10.2024 №1944/26-15-07-07-00-12.
Як встановлено судом вище відповідно до доповідної записки від 08.10.2024 №1944/26-15-07-07-00-12 до Головного управління -ДПС у м. Києві надійшло звернення споживача від 07.10.2024 № б/н (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 08.10.2024 K/1794/Е3) щодо продажу товарів без видачі чеків покупцям в торгових мережах під торговими марками «ЯБКО». «YABLUKA», «ТЕХНО ЇЖАК», «STYLUS», «iSTORE» та «eSTORE». В записці також вказано, що автором надана інформація, що в магазинах під торговими марками «ЯБКО», «YABLUKA», «ТЕХНО ЇЖАК», «STYLUS», «iSTORE» та «eSTORE», які розташовані на території м. Києва, здійснюється реалізація товарів без видачі чеків покупцям(а.с. 220).
В матеріалах справи наявне звернення, адресоване відповідачу від ОСОБА_1 із зазначенням адреси АДРЕСА_1 про те, що мережах Техноїжак, Yabluka, Ябко, eStore, iStore та Stylus здійснюється продаж мобільної техніки без видачі чеків з проханням невідкладно провести перевірку (а.с. 188). 
Жодних інших реквізитів указане звернення не містить, також відсутні відмітки про реєстрацію такого звернення чи вказівка на спосіб його отримання (засоби поштового зв`язку, електронна пошта, засобами соціальних мереж через мережу Інтернет та ін.).
Суд ураховує судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.
Судова палата в постанові Верховного суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Також, згідно з висновками, викладеними Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.
Суд звертає увагу також на те, що Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 у справі № 820/6001/16 наголосив, що фактичною підставою для проведення фактичної перевірки за підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України є письмове звернення покупця (споживача), оформлене відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і таке звернення має містити: дані про заявника (у тому числі адресу проживання або місце перебування); інформацію про суб`єкта господарювання, щодо якого подано скаргу; опис обставин, які заявник вважає порушенням; дату та предмет придбання товару/отримання послуги.
Крім цього, відповідно до частини сьомої статті 5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
У матеріалах справи міститься відповідне звернення (т. 1 а. с. 188), однак указане звернення не містить ні дати ні підпису заявниці. Також, звернення не містить жодного позначення про реєстрацію. 
В судовому засіданні 14.10.2025 представник відповідача також не зміг надати відомості щодо способу отримання звернення та його подальшої реєстрації відповідачем.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 17.03.2026 у справі 420/37311/23 зазначає, що важливою вимогою п.80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України є те, що у зверненні покупця мають бути зазначені не будь-які факти чи припущення, а саме конкретні факти вчиненого порушення, що узгоджується саме з цим підпунктом. Тобто, звернення повинно містити опис конкретної події або дії, що свідчить про порушення; час, місце та обставини здійснення такої дії; ознаки порушення законодавства, а не лише звинувачення. І, важливо, що обґрунтування порушення, яке має міститись в такому зверненні споживача повинно стосуватись саме питання у сфері проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування, що має відповідати такій підставі для проведення перевірки, передбаченої підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 
Отже, колегія суддів Верховного Суду в згадуваній постанові від 17.03.2026 у справі 420/37311/23 зазначає, що підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України слід тлумачити таким чином, що підставою для проведення фактичної перевірки є не будь-яке звернення покупця, а лише таке, яке подано у письмовій формі із зазначенням необхідних реквізитів та містить конкретні факти й обставини можливого порушення, що дозволяє контролюючому органу ідентифікувати порушення (подію). За відсутності у зверненні таких відомостей, у контролюючого органу відсутні правові підстави для призначення фактичної перевірки, оскільки таке звернення не буде відповідати вимогам підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Натомість у наданому суду зверненні відсутні обов`язкові реквізити, такі як дата і підпис, а також звернення не містить відомостей про конкретне правопорушення та його обставини, а лише покликання що у магазинах декількох мереж здійснюється продаж мобільної техніки без видачі чеків.
Також суд звертає увагу, що доповідна записка управління фактичних перевірок від 08.10.2024 №1944/26-15-07-07-00-12 містить додаток, а саме перелік платників податків: об?єктів, що здійснюють свою діяльність з порушеннями вимог законодавства, контроль за яким здійснюють податкові органи для організації проведення фактичних перевірок на 4 арк.
Так, в зазначеному додатку визначено 81 об`єкт з вказівкою на адреси, в тому числі під номером 64 магазин YABLUKA, за адресою, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.14. Щодо усіх об`єктів зазначена підстава звернення споживача від 07.10.2024 № б/н (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 08.10.2024 K/1794/Е3).
Разом з тим, надане суду звернення, без підпису та дати, не містить вказівки на жодну адресу. Ба більше, суду не надано доказів що вказане звернення є саме тим зверненням від 07.10.2024 № б/н (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 08.10.2024 K/1794/Е3).
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства, зазначена в зверненні споживача.
Щодо покликань позивача про не зазначення в наказі про перевірку найменування та фактичних реквізитів суб`єкта господарювання.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що не зазначення в наказі про перевірку найменування та фактичних реквізитів суб`єкта господарювання є істотним недоліком наказу з огляду на наступне.
Так, у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 803/1171/17 зазначено, що формулювання наказу, яке містить лише загальне визначення господарської одиниці, унеможливлює ідентифікацію суб`єкта господарювання, щодо якого призначається перевірка.
Водночас у цій справі в наказі зазначено конкретний об`єкт перевірки - магазин із визначеною назвою та точною адресою його розташування, що дозволяє однозначно ідентифікувати місце здійснення господарської діяльності та виключає можливість довільного розширення меж перевірки з боку контролюючого органу.
Суд погоджується з тим, що в наказі про проведення перевірки не вказано найменування позивача, однак звертає увагу, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування з цих підстав.
Суд вважає, що зміст спірного наказу, в частині вказівки на об`єкт перевірки, забезпечує належну його індивідуалізацію та не створює правової невизначеності щодо того, стосовно кого і де саме вона проводиться, а тому відповідні доводи позивача про те, що відсутність такої вказівки є самостійною підставою для визнання наказу про проведення перевірки протиправним та подальше його скасування з цих підстав, суд вважає безґрунтовними.
Щодо покликань позивача про зазначення періоду в Наказі про проведення перевірки періоду діяльності згідно із статтею 102 ПК України.
Суд вважає помилковим твердження позивача про те, що перевірка даних за минулий період носить характер документальної перевірки, з огляду на таке.
Як вже зазначалось, фактичною відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
При цьому Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 Податкового кодексу (не пізніше 1095 днів).
Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок Верховним Судом у постанова від 20.05. 2022 року у справі № 826/8284/17, а також вказано в постанові Верховного Суду від 17.03.2026 у справі № 420/37311/23.
Ураховуючи наведене, судом встановлено наявність посилання на правову норму в наказі про проведення перевірки та зазначено доповідну записку як підставу такої перевірки.
Однак письмове звернення споживача, що надане суду контролюючим органом, не підтверджує фактичну підставу для призначення перевірки, а тому така фактична підстава, на переконання суду для проведення відповідної перевірки, відсутня.
Отже, наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 08.10.2024 №6706-п “Про проведення фактичних перевірок” не відповідає вимогам закону, оскільки не містить конкретної фактичної підстави для призначення перевірки.
Оцінюючи таке порушення податкового органу на предмет його «істотності» чи «не істотності», суд дійшов висновку, що встановлення факту відсутності законної підстави для призначення перевірки зумовлює такий наслідок, як скасування рішень, прийнятих за її наслідками.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 зазначила, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Отже, істотні порушення під час призначення перевірки є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.
Подібна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, де наголошено, що платник податків, оскаржуючи наслідки перевірки, може посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо її призначення, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність прийнятих рішень.
Також, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, сформульований такий правий висновок: "оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства".
У ще одній справі (постанова від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18), окрім наведених, палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду обґрунтувала відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання".
Отже, установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Таким чином, суд надалі не досліджує інші обставини, оскільки встановив істотне порушення порядку призначення фактичної перевірки, що є самостійною підставою для скасування рішень суб`єкта владних повноважень у цій справі.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що за відсутності належного документа, що підтверджував би законні підстави для проведення перевірки, відповідач не довів правомірності її призначення та проведення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що перевірка здійснена без достатніх правових підстав, а адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати по справі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. підтверджується квитанцією № 753 від 24.02.2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011).
На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” (адреса: 01014, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 43, офіс. 5, код ЄДРПОУ 45332022) до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень – задовольнити.
2. Визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення від 25.11.2024 за № 1369460707 та за № 1369470707.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ХМАРНА КУХНЯ” витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 44116011).
4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.