Справа № 136/146/26
провадження № 2/136/59/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області 
в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,
за участі секретаря судового засідання Мельник В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ: 
Стислий виклад позицій учасників справи. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі – позивач) звернулося до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач, позичальник) обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22.11.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 946902038 (далі - Кредитний договір) на суму 4 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV84T6E. 
Позивач зазначає, що саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. 
При укладенні Кредитного договору: 
- відповідач діяв відповідно до Алгоритму (Порядку) дій споживача в інформаційно телекомунікаційній системі Первісного кредитора. Порядок дій відповідача підтверджується Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі Первісного кредитора;
- первісний кредитор діяв відповідно до Алгоритму (Порядку) дій Первісного кредитора. Первісний кредитор перед тим як погоджувати Заявку, не лише перевірив особисті дані відповідача, а й здійснив перевірку дійсності та аутентифікацію платіжної картки відповідача згідно з стандартами відповідних платіжних систем, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить відповідачу. 
Одночасно з підписанням кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у Заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. 
Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. 
Згідно з умовами кредитного договору, Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 4 000,00 грн. шляхом перерахування через банк провайдер. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становила 12 000,00 грн. 
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу № 28/1118-01 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу № 28/1118-01. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу № 28/1118-01 підписали Реєстр прав вимоги № 135 від 25.05.2021, за яким від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору № 05/0820-01 підписали Реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору № 05/0820-01, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу № 11/07/25-Е перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників № Б/Н від 14.07.2025 за Договором № 11/07/25-Е від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 568,88 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № Б/Н від 14.07.2025 до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 11/07/25-Е.
Позивач зазначає, що умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного Реєстру права вимоги, а не з дати укладення Договору факторингу. Витяги з Реєстрів прав вимоги про передачу права вимоги, додаються до позовної заяви, та є належними доказами щодо ланцюга відступлень права вимоги по Кредитному договору до позивача. 
Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 946902038 від 22.11.2020 становить – 25 568,88 грн, з яких: 10 428,77 грн - заборгованість по тілу кредиту та 15 140,11 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. 
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. 
У запереченнях проти позову відповідач зазначає, що кредитний договір було укладено у 2020 році строком на 30 днів. Протягом 2020-2021 років нею здійснювалися численні платежі на погашення заборгованості. Суми платежів були значними. Однак через постійне нарахування та збільшення процентів відповідач фактично не мала можливості повністю погасити кредит, незважаючи на регулярні внесення коштів. Останній платіж було здійснено у 2021 році. Після цього жодних оплат не проводилося. 
Зазначає, що з урахуванням дати останнього платежу у 2021 році, строк позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України сплив у 2024 році. Позов подано у 2026 році, тобто після спливу строку позовної давності. 
Крім того відповідач звертає увагу суду на те, що вона вважає заявлену до стягнення суму необґрунтованою та такою, що підлягає зменшенню, оскільки: нею здійснювалися численні платежі у 2020-2021 роках; нарахування процентів та штрафних санкцій явно перевищує розумні межі та не відповідає принципам справедливості і добросовісності.
Підсумовуючи відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог; відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку із спливом строку позовної давності; у разі незастосування строку позовної давності зменшити розмір штрафних санкцій та процентів як надмірних та не співмірних.
У додаткових поясненнях у справі представник позивача Сахарова О.І. щодо строку позовної давності зазначає, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, позовна давність сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. 
Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Враховуючи зазначене представник позивача звертає увагу суду на те, що строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії воєнного стану. Тобто, виходячи з вищесказаного, якщо позовна давність спливає під час дії воєнного, надзвичайного стану, то останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану. 
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором представник позивача зазначає, що відповідно до п. 4.1. кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. 
Так, відповідно до п.1.1. кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020 за цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 4 000 грн 00 коп. (чотири тисячі грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору. 
Згідно з п.1.2. кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020, кредит надається (Договір укладається) строком на 20 (двадцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником. 
Відповідно до п.1.3. кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020, на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. 
Оскільки відповідач укладав додаткові угоди, то зарахування грошових коштів здійснювалося так: 22.11.2020 - 4 000,00 грн.; 04.12.2020 - 2 050,00 грн.; 15.12.2020 – 100,00 грн.; 17.12.2020 – 5250,00 грн.; 11.01.2021 – 600,00 грн.
04.12.2020 Сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020, згідно з п. 3. якої починаючи з 12.12.2020 р., позичальник сплачує за користування Кредитом 1,70 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 4 000,00 (сума виданого кредиту) * 1,70 (процента ставка) / 100 = 68,00 (сума нарахування процентів за один день користування) Оскільки зарахування здійснювалося поступово й відповідач частково сплачував, то сума нарахування за один день змінювалася відповідно до фактичного залишку боргу, проте зі процентною ставкою 1,70 відсотків за день протягом такого періоду: 22.11.2020 – 03.01.2020. 
28.12.2020 Сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до п. 3. якої починаючи з 03.01.2021 р., позичальник сплачує за користування Кредитом 1,36 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Нарахування протягом періоду 03.01.2021 – 27.01.2021 відсотків здійснюється за такою формулою: 11 399,27 (сума виданого кредиту) * 1,36 (процента ставка) / 100 = 155,03 (сума нарахування процентів за один день користування). 
20.01.2021 Сторони уклади додаткову угоду до кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020, згідно з п. 3 якої починаючи з 27.01.2021 р., позичальник сплачує за користування Кредитом 0,85 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди Нарахування протягом періоду 28.01.2021 – 22.04.2021 відсотків здійснюється за такою формулою: 11 585,88 (сума виданого кредиту) * 0,85 (процента ставка) / 100 = 98,48 (сума нарахування процентів за один день користування) Відповідно до п. 1.4. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення).
Нарахування протягом періоду 23.04.2021 – 10.07.2021 відсотків здійснювалося за формулою: 10 428,77 (сума виданого кредиту) * 1,70 (процента ставка) / 100 = 177,29 (сума нарахування процентів за один день користування).
Представник позивача наголошує на тому, що згідно з п.4.3 кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020 Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Дана норма закону, на думку представника позивача, передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. 
Окрім того, представник позивача додатково звертає увагу суду на те, що право вимоги за кредитним договором № 946902038 від 22.11.2020 передані ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та в подальшому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином. 
Щодо направлення письмового повідомлення боржнику про зміну сторони кредитора представник позивача зазначає, що згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. Таким чином, позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. 

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
06.02.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та платіжної картки 4149-49XX-XXXX-2685.
12.02.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строку позовної давності, зменшення штрафних санкцій та заперечення проти позову.
03.03.2026 від AT КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла запитувана інформація стосовно ОСОБА_1 
17.03.2026 від представника позивача Сахарової О.І. надійшли додаткові письмові пояснення у справі.
У судове засідання належним чином повідомленні представники позивача та відповідач, чи її представники не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.
Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. 
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 22.11.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 946902038 (далі - Договір № 946902038 від 22.11.2020) у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.10-11).
Відповідно до п.1.1. Договору № 946902038 від 22.11.2020 Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 4 000 грн 00 коп. (чотири тисячі грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. або п.1.5. цього Договору. 
Згідно п.1.2. Договору № 946902038 від 22.11.2020 кредит надається (Договір укладається) строком на 20 (двадцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником. 
Відповідно до п.п.1.3, 1.4 Договору № 946902038 від 22.11.2020 на період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом. У випадку користування Кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення). 
Згідно п.1.6. Договору № 946902038 від 22.11.2020 Позичальник зобов`язаний повернути Товариству Кредит, нараховані проценти згідно п.1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього Договору.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 22.11.2020 ОСОБА_1 зазначено номер карти 4149-49ХХ-ХХХХ-2685 (а.с.24).
Згідно інформації зазначеної у довідці ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 946902038/27062025/Э від 27.06.2025 на виконання кредитного договору № 946902038 від 22.11.2020 кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції. Надавач платіжних послуг платника: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО: 305299, ЄДРПОУ: 14360570. Надавач платіжних послуг отримувача: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО: 305299, ЄДРПОУ: 14360570. Особа платника ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ЄДРПОУ: 38569246, особа отримувача Хоменко Іванна Олександрівна, РНОКПП: НОМЕР_1 , платіжна карта отримувача: 4149-49ХХ-ХХХХ-2685, термін дії: 09.2023. Сума платіжної операції: 4 000,00 грн. (а.с.104).
Відповідно до платіжного доручення від 22.11.2020 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало ОСОБА_1 на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-2685 4 000,00 грн., підстава: переказ коштів згідно договору № 946902038 від 22.11.2020 (а.с.36).
04.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до п.1 якої Сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на наступну кількість днів: двадцять два. Окрім того у п.3 Додаткової угоди сторони передбачили, що починаючи з 12.12.2020 р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 1,70 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди (а.с.12).
Також 04.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до умов якої Сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 2 050 грн. 00 коп. (дві тисячі п`ятдесят грн. нуль коп.) з 04.12.2020 на строк дії Договору № 946902038 від 22.11.2020, у зв`язку із чим викладено Графік розрахунків в новій редакції (а.с.15).
Відповідно до платіжного доручення від 04.12.2020 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало ОСОБА_1 на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-2685 2 500,00 грн., підстава: переказ коштів згідно договору № 946902038 від 22.11.2020 (зворотна сторона а.с.36).
15.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до умов якої Сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 100 грн. 00 коп. (сто грн. нуль коп.) з 15.12.2020 на строк дії Договору № 946902038 від 22.11.2020, у зв`язку із чим викладено Графік розрахунків в новій редакції (а.с.16).
Відповідно до платіжного доручення від 15.12.2020 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало ОСОБА_1 на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-2685 100,00 грн., підстава: переказ коштів згідно договору № 946902038 від 22.11.2020 (а.с.35).
17.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до умов якої Сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 5 250 грн. 00 коп. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят грн. нуль коп.) з 17.12.2020 на строк дії Договору № 946902038 від 22.11.2020, у зв`язку із чим викладено Графік розрахунків в новій редакції (а.с.17).
Відповідно до платіжного доручення від 17.12.2020 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало ОСОБА_1 на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-2685 5 250,00 грн., підстава: переказ коштів згідно договору № 946902038 від 22.11.2020 (зворотна сторона а.с.35).
28.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до п.1 якої Сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на наступну кількість днів: двадцять чотири. Окрім того у п.3 Додаткової угоди сторони передбачили, що починаючи з 03.01.2021 р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 1,36 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди (зворотна сторона а.с.12).
11.01.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до умов якої Сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 600 грн. 00 коп. (шістсот грн. нуль коп.) з 11.01.2021 на строк дії Договору № 946902038 від 22.11.2020, у зв`язку із чим викладено Графік розрахунків в новій редакції (а.с.18).
Відповідно до платіжного доручення від 11.01.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало ОСОБА_1 на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-2685 600,00 грн., підстава: переказ коштів згідно договору № 946902038 від 22.11.2020 (а.с.34).
20.01.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до п.1 якої Сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на наступну кількість днів: двадцять три. Окрім того у п.3 Додаткової угоди сторони передбачили, що починаючи з 27.01.2021 р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,85 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди (а.с.13).
27.01.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до п. 1 якої Сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на наступну кількість днів: сім. Окрім того у п. 3 Додаткової угоди сторони передбачили, що починаючи з 19.02.2021 р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,85 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди (зворотна сторона а.с.13).
21.02.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до п.1 якої Сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на наступну кількість днів: двадцять п`ять. Окрім того у п.3 Додаткової угоди сторони передбачили, що починаючи з 26.02.2021 р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,85 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди (а.с.14).
23.03.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 946902038 від 22.11.2020, відповідно до п.1 якої Сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на наступну кількість днів: тридцять. Окрім того у п.3 Додаткової угоди сторони передбачили, що починаючи з 23.03.2021 р., Позичальник сплачує за користування Кредитом 0,85 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди (зворотна сторона а.с.14).
У листі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260217/67716-БТ від 22.02.2026, який наданий на виконання вимог ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 06.02.2026, зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною картою № НОМЕР_2 за період з 22.11.2020 – 27.11.2020, 04.12.2020 - 09.12.2020 - НОМЕР_3 був/є фінансовим та знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . Окрім того даним листом підтверджено, що по рахунку НОМЕР_2 , 22.11.2020 було зараховано 4 000,00 грн., 04.12.2020 було зараховано 2 050,00 грн., 15.12.2020 було зараховано 100,00 грн., 17.12.2020 було зараховано 5 250,00 грн. та 11.01.2021 було зараховано 600,00 грн. (а.с.134-138). 
28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.46-51). В подальшому Сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 рядом Додаткових угод № 19 від 28.11.2018, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022 та № 32 від 31.12.2023 (зворотна сторона а.с.51-а.с.58). 
Пунктом 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку № 1 до Договору. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
05.03.2024 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 135 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на загальну суму 17 583,54 грн. (а.с.59-60). Зазначений розмір заборгованості відповідає розрахунку заборгованості (а.с.84-86).
Згідно протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимог № 135 від 25.05.2021 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сторони підтверджують, погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених в Реєстрі – 25.05.2021. З урахуванням п.4.1. Договору, вони перейшли від Клієнта до Фактора у вказану дату, будь-яких зауважень не має (зворотна сторона а.с.61). 
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с.62-66), предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. В подальшому Сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 рядом Додаткових угод № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 (зворотна сторона а.с.66-а.с.67). 
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на загальну суму 25 568,88 грн. (а.с.68-69). Зазначений розмір заборгованості відповідає розрахунку заборгованості (а.с.87).
Згідно протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимог № 9 від 30.05.2023 укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» сторони підтверджують, погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених в Реєстрі – 30.05.2023. З урахуванням п. 4.1. Договору, вони перейшли від Клієнта до Фактора у вказану дату, будь-яких зауважень не має (зворотна сторона а.с.70).
Згідно платіжної інструкції № 4097 від 30.05.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» згідно Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 та Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 перерахувало ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 3 818 981,17 грн (зворотна сторона а.с.70). 
11.07.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача (а.с.71-76). За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. 
Згідно платіжних інструкцій № 317 від 12.08.2025, № 344 від 04.09.2025, № 355 від 18.09.2025, № 356 від 19.09.2025, № 357 від 19.09.2025, № 358 від 19.09.2025 та № 360 від 24.09.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» на виконання умов Договору факторингу № 11/07/25-Е від 29.05.2025 перерахувало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» 5 677 850,80 грн. (а.с.80-83). 
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 (а.с.77-78) та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 (а.с.79) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за Договором № 946902038 від 22.11.2020 на загальну суму 25 568,88 грн. Зазначений розмір заборгованості відповідає виписці із особового рахунку за кредитним договором № 946902038 від 22.11.2020 ОСОБА_1 (а.с.88).
Частинами першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).
Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та встановлені обставини підтверджують набуття ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 946902038 від 22.11.2020 внаслідок укладення Договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020 та № 11/07/25-Е від 11.07.2025. Надані позивачем на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договір є дійсним, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитними договорами первісному кредитору, що не позбавляє його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями.
При цьому, суд вважає слушними твердження представника позивача стосовно того, що згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором, а отже позивач не мав обов`язку направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. 
Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону (в редакції на день укладення Договору № 946902038 від 22.11.2020) передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції на день укладення Договору № 946902038 від 22.11.2020) передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписала Договір № 946902038 від 22.11.2020, який є предметом цього судового розгляду, електронним підписом одноразовим ідентифікатором «MNV84T6E» відправленого їй 22.11.2020 10:13:33 та введеного нею 22.11.2020 10:14:38 (зворотна сторона а.с.11) з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню.
На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.
Згідно з вимогами статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України.
Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Суд наголошує на тому, що у поданій заяві про застосування строку позовної давності, зменшення штрафних санкцій та заперечення проти позову відповідач фактично не оспорює укладення нею із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» Договору № 946902038 від 22.11.2020, Додаткових угод до Договору № 946902038 від 22.11.2020, отримання на належну їй картку відкриту у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» коштів у розмірі 12 000,00 грн., а також часткове погашення основної суми кредиту та нарахованих відсотків. 
Відповідно до розрахунків наданих позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідача за Договором № 946902038 від 22.11.2020 (а.с.84-88), заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» станом на 26.12.2025 становить 25 568,88 грн., з яких: 10 428,77 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту та 15 140,11 грн. – прострочена заборгованість за процентами, які нараховані з 22.11.2020 по 10.07.2021.
Перевіривши правильність нарахування позивачем заборгованості відповідача за Договором № 946902038 від 22.11.2020, судом звертається увагу на наступне.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача у додаткових поясненнях у справі стосовно того, що позивач користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України, а враховуючи порушення відповідачем норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст. 1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст. 625 ЦК України) є безпідставними та необґрунтованими. 
Так, згідно умов п. 1.2. Договору № 946902038 від 22.11.2020 кредит надається (Договір укладається) строком на 20 (двадцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником. В подальшому, шляхом укладення Додаткових угод до Договору № 946902038 від 22.11.2020 строк договору було продовжено до 22.04.2021. Водночас відповідно до розрахунків наданих позивачем відповідачу нарахована прострочена заборгованість по відсотках у розмірі 15 140,11 грн. за період з 22.11.2020 по 10.07.2021, тобто всупереч зазначеним вище умовам укладеного Договору № 946902038 від 22.11.2020.
На думку суду, оскільки строк користування кредитом чітко визначений умовами договору № 946902038 від 22.11.2020, а відтак відсотки повинні бути сплачені виключно за передбачений Договором строк користування такими коштами (з урахуванням умов останнього узгодженого Сторонами продовження строку дії Договору з 23.03.2021 на 30 днів), а саме: 10 428,77 грн. (залишок тіла кредиту станом на 23.03.2021)*0,85%*30 днів (згідно умов п.п. 1, 3 Додаткової угоди від 23.03.2021), що становить 2 659,20 грн.
Ураховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кредитні кошти у повному обсязі та в добровільному порядку не повернуті, зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України (за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав), беручи до уваги, що договір є дійсним, відповідач користувалася кредитними коштами, враховуючи повну сплату нарахованих відсотків до 23.03.2021, а також часткове погашення заборгованості відповідачем 11.05.2021 у розмірі 5,00 грн., 12.05.2021 у розмірі 200,00 грн., 13.05.2021 у розмірі 1 150,00 грн. та 02.06.2021 у розмірі 170,00 грн., а також зважаючи на обставини встановлені вище судом, що підтверджують набуття прав вимоги позивачем за вказаним кредитним договором до відповідача, суд дійшов висновку про доведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою позики та відсотків за Договором № 946902038 від 22.11.2020 у загальному розмірі 11 562,97 грн. виходячи з наступного розрахунку: 10 428,77 грн. (залишок коштів отриманих в кредит) + 2 659,20 грн. (нараховані відсотки з 23.03.2021 по 22.04.2021) – 1 525,00 грн. (сплачені відповідачем відсотки після 22.04.2021). 
Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. 
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Згідно із положеннями частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Відповідно до зазначених норм законодавства строк позовної давності стосовно стягнення з відповідача заборгованості за кредитом і процентів за Договором № 946902038 від 22.11.2020 мав би сплинути 02.06.2024 (три роки з моменту останнього платежу відповідача за договором № 946902038 від 22.11.2020, а саме сплати 02.06.2021 коштів у розмірі 150,00 грн.).
Водночас, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України» від 15.03.2022 № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 19 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 пункт 19 IX розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено. Даний закон набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 04.09.2025.
При цьому згідно частини третьої статті 263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. 
Враховуючи зазначене вище суд приходить до висновку, що станом на 02.02.2026 (дата подання позову ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС») строк позовної давності стосовно стягнення з відповідача заборгованості за кредитом і процентів за Договором № 946902038 від 22.11.2020 не сплив, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.
За таких обставин, суд задовольняє позов частково. 

Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 34310 від 23.01.2026 в сумі 2 662,40 грн. (а.с.1) який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог (11 562,97 грн. з 25 568,88 грн., що становить – 45,22%), а отже з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.*45,22% задоволених позовних вимог, що становить 1 203 (одна тисяча двісті три) гривні 94 коп.
Окрім того, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 укладеного з Адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» (а.с.89-90), Додаткову угоду № 25770903365 від 01.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.91) та Акт прийому - передачі наданих послуг від 29.12.2025 (а.с.92) відповідно до яких загальна сума винагороди адвоката складає 7 000,00 грн. 
Зазначена сума винагороди включає наступні правничі послуги надані Адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» позивачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»: складання позовної заяви (2 год.) - 5 000,00 грн.; вивчення матеріалів справи (2 год) – 1 000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту (1 год) – 500,00 грн.; підготовка та подача клопотань (1 год) 500,00 грн. 
Суд звертає увагу на те, що вартість наданих послуг відповідає протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (зворотна сторона а.с.90), а відповідно до положень п. 3.6. Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Згідно ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні «East/WestAllianceLimited» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, суд зважає на те, що відповідач не висловила жодних заперечень стосовно заявленого позивачем розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, а тому вважає за необхідне стягнути такі витрати з відповідача у заявленому позивачем розмірі - 7 000,00 грн. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.
При цьому, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог - у розмірі 7 000,00 грн.*45,22% задоволених позовних вимог, що становить 3 156 (три тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 40 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 11, 13, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 946902038 від 22.11.2020 у розмірі 11 562 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 97 коп.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судовий збір у сумі 1 203 (одна тисяча двісті три) гривні 94 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 156 (три тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (місцезнаходження: вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, м. Київ, ЄДРПОУ: 42986956);

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2026.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ