Справа № 726/4243/25 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.02.2026          м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої судді   Шевчук Р.М.,
секретаря судового засідання   Єлащука Р.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАзПБ» зазначає, що 27 березня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 250718605, відповідно до умов якого, відповідачці надано кредитні кошти в розмірі 5 000 грн. 
Свої зобов`язання за кредитним договором відповідачка не виконала у зв`язку з чим у неї виникла заборгованості в розмірі 14 350 грн яка складається з 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту та 9350 грн заборгованість по відсоткам. 
Також вказує, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору прави вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженнях клієнта за плату на умовах, визначених договором.
03.01.2019 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК ЄАзПБ» було укладено договір факторингу № 20190103 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору прави вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженнях клієнта за плату на умовах, визначених договором
Відповідно до реєстру прав вимоги № 8 від 20 травня 2020 року до договору факторингу 20190103 від 03 січня 2019 року, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в загальній сумі на 14 350,00 гривні.
Таким чином, ТОВ «ЄАзПБ» наділено правом вимоги до Відповідачки ОСОБА_1 за договором № 250718605.
Однак, всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, ОСОБА_2 не виконав свого зобов`язання. 
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАзПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
Позивач посилається на те, що з моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором за №250718605 в загальному розмірі 14 350,00 грн та судові витрати понесені по справі у розмірі 3028, 00 грн.
Крім того, просив справу слухати без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівців від 16.12.2025 року цивільна справа за № 726/4243/25 була передана до Заставнівського районного суду Чернівецької області для розгляду за підсудністю.
Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 січня
2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, заяви про відкладення розгляду справи не надала направила до суду відзив на позовну заяву в якому заперечила позовні вимоги зазначила, що кредитний договір нею не укладався, грошові кошти за вказаним договором вона не отримувала, не користувалась ними та не давала згоди на їх отримання. Тому вимоги позивача не мають законних підстав.
Просила відмовити в задоволені позовних вимоги з підстав наведених нею у відзиві на позовну заяву.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків.
Cудом встановлено, що 27.03.2019 року між ТОВ «МАНІВЕО швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , укладено договір позики за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці позику у розмірі 5 000,00 грн строком на 30 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами, базова процентна ставка за користування позикою 1,7% на день. 
Договір укладено в електронному вигляді.
З розрахунку заборгованості за договором за № 250718605 від 27.03.2019 року наданого позивачем, вбачається, що сума заборгованості відповідачки становить 14 350,00 грн яка складається з 5 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 9 350,00 грн заборгованість по відсоткам.
28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженнях клієнта за плату на умовах, визначених договором.
03.01.2019 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК ЄАзПБ» було укладено договір факторингу № 20190103 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядженнях клієнта за плату на умовах, визначених договором
Відповідно до реєстру прав вимоги № 8 від 20 травня 2020 року до договору факторингу 20190103 від 03 січня 2019 року, ТОВ «ФК «ЄАзПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в загальній сумі на 14 350,00 гривні.
Таким чином, ТОВ «ЄАзПБ» наділено правом вимоги до Відповідачки ОСОБА_1 за договором № 250718605.
Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права.
Згідно статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Встановлено, що відповідно до договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики за № 250718605 в загальній сумі на 14 350,00 грн.
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. 
Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. 
Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. 
Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року (справа № 914/868/17), від 18 жовтня 2018 (справа № 910/11965/16).
Згідно умов договору за № 250718605 від 27.03.2019 року за цим договором Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5 000,00 грн. 
Однак, при зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування, отримання коштів відповідачкою ОСОБА_1 на виконання умов договору позики.
Надані суду позивачем розрахунки заборгованості не дозволяють зробити висновок щодо розміру заборгованості по фактично отриманій та неповернутій сумі коштів.
Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно приписів частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Як вказано в статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частини першої статті 81
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. 
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. 
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. 
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останньою ними.
Враховуючи наведене, частину сьому статті 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договорами позики, оскільки будь-яких доказів отримання відповідачкою грошових коштів на виконання умов договорів позивач не надав, а розрахунок заборгованості наданий позивачем не є достатньою підставою для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 
На підставі ст.526, 626, 627, 628,1046,1047,1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.11, 12, 13, 81, 258, 259, 263- 265, 268, 273, ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя       Шевчук Р.М.