УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/1536/25 Головуючий у 1-й інст. Нижник Г. П. 
Номер провадження №33/4805/590/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Олевського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Олевського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 09.06.2025 о 23 год 03 хв в м. Олевськ по вул. Промисловій ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, порушена координація рухів, не чітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та у медичному закладі КНП «Олевська ЦЛ» водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що жодних Правил дорожнього руху він не порушував, що свідчить про безпідставність зупинки. Вказує, що двічі на вимогу працівників поліції продув газоаналізатор «Драгер», який не зафіксував результати, тому в подальшому вимога пройти огляд в медичному закладі є незаконною, з огляду на те, що від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу він не відмовлявся. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження його вини, зокрема, акт огляду на стан сп`яніння, складений з порушенням проведення освідування та використанням технічного пристрою із простроченим терміном дії. Вважає, що всупереч Конвенції справу розглянуто Олевським районним судом Житомирської області, безпідставно відмовлено у задоволенні відводів судді Нижника Г.П. від розгляду вказаної справи, оскільки ОСОБА_1 працював суддею у вказаному суді. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №356995 від 09.06.2025 вбачається, що 09.06.2025 о 23 год 03 хв в м. Олевськ по вул. Промисловій ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота, порушена координація рухів, не чітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та у медичному закладі КНП «Олевська ЦЛ» водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.06.2025 (а.с.4); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.5); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.6); розпискою щодо передачі керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування від 09.06.2025 (а.с.7); наявними в матеріалах справи відеозаписом (а.с.10).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів про безпідставність зупинки, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, зокрема, наявними у матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції. 
Так, з матеріалів справи та відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції підходять до автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 , на якому увімкнуте ближнє світло фар, на місці водія якого перебуває ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше. Поліцейські одразу повідомили водія про причину зупинки – неувімкнений покажчик повороту. На питання працівників поліції чи вживав водій спиртні напої, останній повідомив, що звісно вживав (файл «Волощук 1» час на відео 23 год. 06 хв.). На початковому етапі спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування транспортним засобом, зазначав, що їде додому, живе якраз на вул. Промисловій, підтверджував, що був зупинений працівниками поліції (файл «Волощук 1» час на відео 23 год. 05 хв., 23 год. 07 хв.). Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку виявленими ознаками, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. ОСОБА_1 надали на вибір герметично запаковані мундштуки, на вимогу пред`явили дійсний сертифікат на газоаналізатор, провели пробний забір. Також оголосили ознаки сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів (файл «Волощук 2» час на відео 23 год. 17 хв.). Додатково працівник поліції роз`яснив як правильно проходити огляд, що дути необхідно до характерного звуку, як кульку, впродовж від 5 до 25 сек. Однак, ОСОБА_1 двічі невірно продув «Драгер», жодного результату прилад не показав через недостатній об`єм повітря. Тому працівниками поліції було неодноразово запропоновано водію пройти повторно огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати до найближчого медичного закладу, на що ОСОБА_1 поводив себе агресивно, кричав, зазначав, що законодавством не передбачене повторне проходження огляду, огляд він вже пройшов, тому просив складати протокол та наполягав проїхати до відділу поліції. В ході тривалих пропозицій пройти огляд ОСОБА_1 не реагував, ухилявся, висловлював нецензурну лайку, тому вказана поведінка водія була розцінена як фактична відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Водію були роз`яснені права, передбачені законодавством, та його було ознайомлено зі складеними щодо нього адміністративними матеріалами за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Також згідно відеозапису ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівників поліції про зв`язки з їх керівництвом, просив розійтись по нормальному та поїхати додому (файл «Волощук 3» час на відео 23 год. 32 хв.). 
Такі дії водія ОСОБА_1 , як досвідченої фахової особи, судді у відставці, на переконання суду, свідчать про умисне та свідоме ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, застосовуючи при цьому тиск на поліцейських, використовуючи певні юридичні знання та намагаючись дезорганізувати роботу поліцейських та їх послідовні дії під час процедури огляду водія. 
Таким чином, доводи апелянта про відсутність підстав для зупинки автомобіля під його керуванням, спростовуються відеозаписом, на якому працівники поліції вказують про причину зупинки – неувімкнений покажчик повороту, що стало основою для складення відносно водія ОСОБА_1 постанови серії ЕНА №4934059 від 09.06.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 
Оскарження та скасування постанови поліцейського серії ЕНА №4934059 від 09.06.2025 за ч.2 ст.122 КУпАП не впливає на законність дій працівника поліції під час вирішення обґрунтованості зупинки водія та оголошення причини такої зупинки і виявлення в ході спілкування ознак сп`яніння.
Будь-яких преюдиційних рішень суду про визнання неправомірними дій працівників поліції під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння до суду надано не було.
В будь-якому випадку наявність або відсутність, чи скасування в подальшому постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що було підставою для його зупинки, не звільняє особу від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння у випадку пред`явлення такої вимоги працівником поліції при виявленні ознак сп`яніння та не є автоматичним наслідком для визнання неналежними всіх доказів, зібраних у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.
Враховуючи наведене і те, що існування передбачених ст.35 Закону України «Про національну поліцію» первинних підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 підтверджується наявними у цій справі доказами, то підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він двічі пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому були відсутні підстави для вимоги пройти такий огляд в медичному закладі, є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами відеозапису. 
Так, згідно відеозапису на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» ОСОБА_1 двічі продував його невірно і жодного результату прилад не показував через недостатній об`єм повітря, що було правильно розцінене працівниками поліції як відмова від проходження огляду. При цьому, з цього ж відео вбачається, що працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 техніку правильного продуття приладу, яку останній не виконував, здійснив два коротких видиху повітря та почав кричати, що вже пройшов огляд і треба складати протокол. Також водій ОСОБА_1 відмовився проїхати у медичний заклад для проходження такого огляду, тому не підлягають задоволенню твердження апелянта, що огляд на стан сп`яніння він пройшов, оскільки його дії унеможливили отримання жодного результату для оцінки стану його сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не може слугувати доказом по справі, через порушену процедуру освідування та використання приладу «Драгер» із простроченим терміном дії, судом не приймаються, оскільки водій ОСОБА_1 своїми деструктивними діями фактично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому вказаний акт не є ключовим доказом при доведеності вини та не має значення для правильного вирішення справи.
Стосовно доводів апелянта про неправомірність розгляду справи відносно нього Олевським районним судом Житомирської області, в якому він працював суддею, апеляційний суд зазначає наступне. 
При розв`язанні відводів головуючого судді від розгляду вказаної справи, суддею місцевого суду ОСОБА_2 вірно встановлено, що на момент зарахування судді Нижника Г.П. до штату Олевського районного суду Житомирської області в 2025 році ОСОБА_1 вже понад п`ять років як був звільнений з посади судді вказаного суду у відставку, що спростовує факт спільної роботи та особистого спілкування, що могло б вплинути на упередженість судді, який розглянув справу по суті
Також ОСОБА_1 у другій заяві про відвід посилався на те, що суддею Нижником Г.П. вже надана оцінка спірним правовідносинам в ході розгляду адміністративного позову про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Як вірно встановлено суддею місцевого суду, вказане не свідчить про наявність підстав та не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь судді у розгляді справи, не встановлено доказів упередженості чи необ`єктивності судді. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо відсутності підстав для відводу судді Нижника Г.П., а тому вважає, що справу правомірно розглянуто суддею Олевського районного суду Житомирської області. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову судді Олевського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: