Березівський районний суд Одеської області 

06.04.2026
Справа № 494/2599/25
Провадження № 2/494/38/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Антонишиної І.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/2599/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, -
В С Т А Н О В И В:

20.11.2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. та враховуючи, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддям, постійними відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
Ухвалою суду від 25.11.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.01.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті.
В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , тому останнього записано батьком дитини ОСОБА_5 . Рішенням суду шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. В період шлюбу ОСОБА_4 мала тривалі стосунки з ОСОБА_1 та у них народилась дочка ОСОБА_6 , яку позивач вважає своєю біологічною дочкою. 29.07.2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, позивач проживає разом з дружиною та дочкою, дівчинка називає його татом. ОСОБА_1 має намір узаконити своє батьківство відносно дитини ОСОБА_7 . Згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження вбачається, що ймовірність того, що ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 в рамках проведеного дослідження складає 99.99 %. У зв`язку з вищевказаним ОСОБА_1 просить визнати його батьком дитини ОСОБА_5 та внести відповідні зміни до актового запису про народження.
У судове засідання 06.04.2026 року позивач не з`явився, однак 06.04.2026 року від його представника надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с.65-66).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 06.04.2026 року також не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання на його адресу ухвали про відкриття провадження по справі з зазначенням дати судового засідання та судової повістки про виклик до суду, однак конверти повернулись з відповідними відмітками (а.с.53,63), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання 06.04.2026 року не з`явилась, однак на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що повністю визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.42).
Представник третьої особи Березівського відділу державної рестрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїї (м. Одеса) також у судове засідання 06.04.2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.61). 
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.
Вивчивши всебічно та повно матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, врахувавши думку позивача та третьої особи ОСОБА_3 , викладені у заявах, неявку до суду відповідача та представника третьої особи Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
У відповідності до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що народилась ОСОБА_5 , матір`ю якої записано: ОСОБА_4 , а батьком: ОСОБА_2 (а.с.15)
Статтею 121 Сімейного кодексу України (далі - СК України), визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У відповідності до ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Відповідно до ч. 3 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
У відповідності до ч. 1ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. 
Згідно з п. 6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови).
При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Таким чином, судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
З наведеного можна зробити висновок, що підставою для виключення з актового запису про народження дитини відомостей про особу як батька дитини є доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. 
Суд зазначає, що у даному випадку наявність або відсутність кровного споріднення дитини та позивача може бути підтверджена відповідним висновком судово-генетичної експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку на підтвердження або спростування батьківства. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини.
Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у спірних подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 16 травня 2018 року в справі № 399/1029/15-ц, від 25 серпня 2020 року в справі № 478/690/18, від 15 квітня 2021 року в справі № 645/1098/18. 
Згідно висновку експертного судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження (обстеження) №46 від 10.11.2025 року вбачається, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ймовірністю 99.99%, таким чином батьківство практично доведено (а.с.19-21).
Отже, врахувавши висновок експертизи про біологічне батьківство, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання позивача батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
За положеннями ст. 134 СК України,  на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи наявність висновку експертного судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження щодо батьківства, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягають задоволенню, оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, то відповідно доцільно задовольнити вимогу щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.
Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства - задовольнити. 
Визнати ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зобов`язати Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 92 від 21 червня 2023 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася в м. Березівка Березівського району Одеської області, вчиненого Березівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме: в розділі «Відомості про батька» в графі «Прізвище» вказати « ОСОБА_8 », в графі « Імя » - « ОСОБА_10 », в графі «По батькові» - « ОСОБА_11 » та доповнити в графі «дата народження» - « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в графі «Громадянство» - «громадянин України», в графі «місце проживання» - « АДРЕСА_1 » та присвоїти дитині ОСОБА_5 прізвище за прізвищем батька - « ОСОБА_8 », по батькові за іменем батька - « ОСОБА_10 » та видати свідоцтво про народження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7  (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Третя оосба: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (адреса: АДРЕСА_3 ).
Третя особа: Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: пл. Генерала Плієва, 25, м. Березівка Одеської області).
У зв`язку з надмірним навантаженням, повний текст рішення виготовлений та підписаний 13.04.2026 року.
Суддя І.А. Римар