Унікальний номер справи 757/2830/14-ц
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/7859/2026
Головуючий у суді першої інстанції Є. С. Хайнацький 
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

18 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

секретар судового засідання Комар Л. А.

учасники справи 

заявник ОСОБА_1 

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю 
«Фінансова компанія «Форінт», яке є 
правонаступником Публічного акціонерного 
товариства «Райффайзен Банк Аваль» 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року, постановлену у складі судді Є. С. Хайнацького, в приміщенні  Печерського районного суду м. Києва,

в с т а н о в и в :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , треті особи АТЗВ «Буковинка», ТОВ «Луцьккондитер» про стягнення боргу було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Волинської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором у розмірі 2164543 грн. 83 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Волинської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором у розмірі 2714785 (два мільйона сімсот чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) доларів 75 центів США, що за курсом НБУ становить 64774788 грн. 00 коп.
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва із заявою перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року у справі за позовом ПАТ «Райфайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , треті особи: АТЗВ «Буковинка», ТОВ «Луцьккондитер» про стягнення боргу, за нововиявленими обставинами.
Нововиявленими обставинами зазначає те, що їй стало відомо, що на момент розгляду справи у АТ «Райффайзен Банк Аваль» були відсутні два з трьох договорів поруки, за якими було проведено стягнення коштів з ОСОБА_1 як з поручителя. Про відсутність цих договорів ОСОБА_1 стало відомо з ухвали ВС у справі № 757/2830/14-ц від 11.09.2019 року, оприлюдненої 13.09.2019 року, яка встановлює факт правонаступництва ТОВ «ФК «Форінт», а також перелік документів, що були передані первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль», відмінний від того, що був розглянутий Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/2830/14-ц.
Просила переглянути повторне заочне рішення Печерського районного суду м. Києва ухвалене у справі № 757/2830-14ц від 03.03.2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.12.2020 року, з врахуванням виправленої описки в резолютивній частині ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.02.2021 року, заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.
Постановою Київського апеляційного суду від 26.04.2021 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року клопотання ТОВ «ФК «Форінт» про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року у справі № 757/2830/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт», до ОСОБА_1 , треті особи: АТ закритого виду «Виробничо-торгівельна кондитерська фірма «Буковинка», ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Луцьккондитер», про стягнення боргу, задоволено.
Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року у справі № 757/2830/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Форінт», до ОСОБА_1 , треті особи: Акціонерне товариство закритого виду «Виробничо-торгівельна кондитерська фірма «Буковинка», ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Луцьккондитер» про стягнення боргу закрито.
Не погоджуючись з ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є немотивованою та неаргументованою.
Зауважує, що предметом розгляду провадження був перегляд за нововиявленими обставинами повторного заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016. Заявник не оскаржує рішення від 01.03.2017 Апеляційного суду м. Києва у справі № 757/2830/14-ц, яким змінено заочне рішення від 03.03.2026 в частині розміру стягнення заборгованості. 
Отже, на думку апелянта, рішення Печерського районного суду м. Києва від -03.03.2016 у відповідності до ч. 1 ст. 425 ЦПК України має бути переглянуто за нововиявленими обставинами. 
Заявник послалась на те, що діючим ЦПК України не передбачено закриття провадження у справі, відкритого за заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
Заінтересована особа ТОВ «ФК «Форінт», яке є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалося. 
Заявник ОСОБА_1 у судовому засідання суду апеляційної інстанції подану апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року підтримала, просила задовольнити з викладених підстав. 
Заінтересована особа ТОВ «ФК «Форінт», яке є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилось, свого представника для участі у розгляді справи товариство не забезпечило. 
Враховуючи те, що заінтересована особа ТОВ «ФК «Форінт», яке є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомлялось про розгляд справи апеляційним судом, беручи до уваги ч. 2 ст. 372 ЦПК, відповідно до якої неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності заінтересованої особи.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. 
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Переглядаючи рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 у справі за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , треті особи: АТЗВ «Буковинка», ТОВ «Луцьккондитер» про стягнення боргу, за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 , судом зазначено, що заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 у справі № 757/2830/14-ц було змінено рішенням суду апеляційної інстанції, яке залишено без змін Верховним Судом, отже суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не наділений повноваженнями щодо перегляду цього судового рішення за нововиявленими обставинами.
Таким чином, на переконання суду, у відкритті провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року належало б відмовити.
Однак, оскільки ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2024 року таке провадження було відкрито, отже, на переконання суду, враховуючи норми чинного законодавства, провадження у справі про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає закриттю, як таке, що відкрито помилково.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , треті особи АТЗВ «Буковинка», ТОВ «Луцьккондитер» про стягнення боргу, задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2164543, 83 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 714 785, 75 центів США, що за курсом НБУ становить 64 774 788,00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати з оплати судового збору в розмірі 1700,00 грн. і витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2017 року рішення Печерського районного суду міста Києва 03.03.2016 року в частині стягнення заборгованості змінено, резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 як з поручителя на підставі договору поруки № 010\08-11/1872\п-4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк аваль» в рамках генеральної кредитної угоди № 010\08-11/1872 від 12 червня 2007 року заборгованість: За кредитним договором № 010\08-11/1872-4 від 13.07. 2007 року, укладеним між ПАТ ««Райффайзен Банк аваль» і АТЗВ «ВТКФ «Буковинка» 752 575 доларів США за кредитом та 185 319, 02 долари США за відсотками, а всього 937 894, 02 долари США. За кредитним договором № 010\08-11/1872-5 від 13.07.2007 року, укладеним між ПАТ ««Райффайзен Банк аваль» і АТЗВ «ВТКФ «Буковинка» 1 425 794,68 доларів США - за тілом кредиту». В решті рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 березня 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2017 року залишено без змін.
Таким чином, судове рішення у даній справі в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами фактично ухвалено Апеляційним судом м.Києва, а не Печерським районним судом м.Києва, а тому Печерський районний суд м. Києва мав відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Але, суд першої інстанції відкрив провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, серед іншого, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Так, при розгляді даної справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи, застосування загальних засад цивільного права - принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Разом з тим, закриваючи провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, як помилково відкрите, (а воно дійсно було відкрито судом помилково) суд першої інстанції не взяв до уваги, що діючим ЦПК України не передбачено закриття провадження, відкритого за заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. 
Статтею 429 ЦПК України передбачено судові рішення, які може ухвалити суд за результатами перегляду рішення суду за нововиявленими провадженнями і серед них відсуне таке судове рішення, як закриття провадження. 
За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими, може бути переглянуте на загальних підставах.
Нормами ЦПК не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти ухвалу про задоволення такої заяви чи відмови у її задоволенні. 
Аналогічні по суті висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах містяться у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №2-190/2011, від 06 березня 2019 року у справі №755/21917/14-ц, від 19 вересня 2018 року у справі №200/9663/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі №2610/12441/2012, від 15 січня 2020 року у справі №554/325/16-ц.
Оскільки суд апеляційної інстанції не має повноважень на перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року за нововиявленими обставинами, це є компетенцією суду першої інстанції, рішення якого просить переглянути за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 , тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 379, 381-383 ЦПК України, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 10 квітня 2026 року.

Судді  Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна