ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
02.03.2026	Справа № 910/8256/24 (910/9875/25)	
За заявою Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія"
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідлаьністю "Філдсервіс" арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича (01033, м. Київ, а/с 133)
про покладення солідарної відповідальності
в межах справи №910/8256/24
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіліндустрія ЛТД" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 1, корпус Б, поверх 1, ідентифікаційний номер 42137747)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, ідентифікаційний номер 41856625)
про банкрутство
Суддя Яковенко А.В.
Помічник (за дорученням судді) Муханьков Ю.В.
Представники учасників: згідно з протоколом судового засідання.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/8256/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс".
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 22.12.2025. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Філдсервіс" арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича (01033, м. Київ, а/с 133).
15.12.2025 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позову заяву.
Судове засідання, призначене на 22.12.2025, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 призначено розгляд справи у судовому засіданні на  12.01.2026.
06.01.2026 до суду надійшли письмові пояснення відповідача по справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 відкладено розгляд справи на 02.02.2026.
У судовому засіданні 02.02.2026 судом оголошено перерву до 02.03.2026.
26.02.2026 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення позивача щодо пояснень ОСОБА_1 .
У судове засідання, призначене на 02.03.2026, з`явилася представник відповідача. Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява розпорядника майна, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/8256/24 Товариство з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Абрамова В.В.
Дочірнім підприємством ПрАТ "НАК "Надра України" "Західукргеологія" подано до господарського суду позовну заяву про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» суми солідарної відповідальності в розмірі 14 107 031,65 грн.
В обгрунтування позовної заяви позивачем зазначено наступне.
Так, з 12 листопада 2021 року по 15 грудня 2023 року директором ТОВ «Філдсервіс» був ОСОБА_1 . Його призначення ґрунтувалося на протоколі позачергових загальних зборів учасників від 11.11.2021 року, а наказ про призначення був виданий 12.11.2021 року №11/11/2021.
20 березня 2023р. між ТОВ «Філдсервіс», як Оператором Спільної діяльності, який діє на підставі Договору простого товариства від 05.10.2021 року №01-51/21 (Замовник), та ТОВ «Оіліндустрія ЛТД» (Підрядник) було укладено Договір №1/03-23 (далі - Договір) про наступне: (А) Замовник має необхідність у виконанні робіт, види яких визначені в Договорі, на свердловинах Вільхівської площі. (Б) Підрядник бажає виконати такі роботи для Замовника, використовуючи відповідне обладнання та персонал, про що викладено детальну інформацію в Договорі та Додатках до нього. 
Враховуючи положення Договору №1/03-23 від 20 березня 2023р. про строки оплати рахунків, станом на 30.04.2023 року настали строки виконання грошових зобов`язань по вищевказаних рахунках, виставлених ТОВ «Оіліндустрія ЛТД» (кредитор 1) на загальну суму 14 567 143,50 грн. 
Станом на 30.04.2023 року, за договорами оренди: Договір оренди індивідуально визначеного майна від 28.12.2022р.№01-115/22., Договір оренди №01-121/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-118/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-120/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-119/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-116/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-122/22 індивідуально-визначеного майна від 28 грудня 2022 року, - у Боржника існували грошові зобов`язання перед ДП «Західукргеологія» (кредитор 2), строк виконання яких настав, на загальну суму не менше 320 000,00 грн.
Станом на 30.04.2023 року, за договорами оренди: Договір оренди індивідуально визначеного майна від 30.11.2021р. №539/21, Договір оренди індивідуально визначеного майна від 30.11.2021р. №540/21, - у Боржника існували грошові зобов`язання перед ПрАТ «НАК «Надра України» (кредитор 3), строк виконання яких настав, на загальну суму не менше 374 450,48 грн.
Станом на початок звітного 2023 року баланс Боржника становив 1718,90 тис. грн, при цьому, з них 1592,80 тис. грн становили інші необоротні активи. З таблиці 8.1 Аналізу (рядок 1040, 2022 рік) випливає, що мова йде про довгострокову дебіторську заборгованість, яка згідно із ст. 127-128 Аналізу, становить вклад в Спільну діяльність згідно Договору простого товариства від 05.10.2021р. №01-51/21.
Станом на 30 квітня 2023 року розмір всіх активів Боржника є меншим, ніж сумарний розмір грошових зобов`язань перед всіма кредиторами Боржника, строк виконання яких настав, навіть якщо брати до уваги загальний баланс Боржника на кінець 2023 року, який становив 2 773,50 тис. грн згідно з інформацією про фінансово-майновий стан ТОВ «Філдсервіс» за 2023 рік.
02 січня 2023 року між ТОВ «Філдсервіс» та ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» укладено Додаткову угоду №1 до Договору простого товариства №01-51/21 від 05.10.2021 року, якою також затверджено Додаток №1 «Загальна програма робіт спільної діяльності на 2021-2026рр.», що передбачала суму інвестицій у розмірі 20 900 тис. грн, а також 20 000тис. грн на Свердловину №2 Підлісівську на 2023 рік, що в кілька разів перевищує статутний капітал ТОВ «Філдсервіс».
До 2022 року сума вкладів Боржника у спільну діяльність була лише 1 100 000,00 грн, що у порівнянні з витратами ТОВ «Філдсервіс» на договори, грошові зобов`язання за якими виникли у 2023 році, на суму понад 24 000 000,00 грн, є незначними, і фактично не визначало загальну фінансову ситуацію підприємства. Заборгованості, які стягуються Кредиторами в цій справі, фактично, формувалися з лютого 2023 року (у той час як повномасштабне вторгнення триває з лютого 2022 року), і вже після укладання Додаткової угоди №1 до Договору простого Товариства №01-51/21, яка була укладена саме у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин.
Незважаючи на те, що фактично ознаки неплатоспроможності існували вже як мінімум 30 квітня 2023 року, органи управління ТОВ «Філдсервіс» всупереч ч. 6 ст. 34 КУзПБ не звернулися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, і у зв`язку чим завдали по день подання цієї заяви ще більших фінансових збитків (майнової шкоди) Кредиторам, оскільки останні були запевнені у виконанні ТОВ «Філдсервіс» своїх грошових зобов`язань, та відповідно надавали послуги (виконували роботи), а також продовжували надавати в оренду майно, добросовісно виконуючи умови укладених договорів з ТОВ «Філдсервіс» та сподіваючись на відповідну оплату.
З огляду на викладене, позивач просить суд визнати порушеним колишнім керівником боржника ОСОБА_1 положень ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства та стягнути з останнього на користь банкрута суму солідарної відповідальності в розмірі 14 107 031,65 грн.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем подано відзив, у якому зазначено наступне.
На переконання ОСОБА_1 , підставою встановлення ознак загрози неплатоспроможності є баланс підприємства. Формування та складання боржником бухгалтерського балансу, що додається ним до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, здійснюється виходячи з останнього звітного періоду, що передує та завершився на дату звернення боржника із заявою про порушення справи про банкрутство. 
При цьому, позивачем при посиланні на 30 квітня 2023 року не надано доказів на підтвердження настання моменту неплатоспроможності Боржника, оскільки при зверненні із заявою про солідарну відповідальність позивач не довів перебування боржника у стані загрози неплатоспроможності посилаючись на відповідні докази, зокрема, відомості, які містяться у документах за переліком, що мають надаватись боржником при зверненні із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності (пункти 7.8, 7.10 - частина четверта статті 34 КУзПБ, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
05 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» (Боржник) та Дочірнім підприємством ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» (Позивач) було укладено Договір №01-51/21 простого товариства. 
Відповідно до Договору простого товариства бухгалтерський облік спільної діяльності ведеться окремо від результатів власної господарської діяльності, використовуючи для цього окремі регістри бухгалтерського обліку. За даними окремих регістрів бухгалтерського обліку оператор спільної діяльності складає окремий баланс та відповідні форми фінансової звітності спільної діяльності в порядку, встановленому положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.
Договір №1/03-23 (на виконання робіт по капітальному ремонту свердловини) від « 20» березня 2023 року укладено між ТОВ «Оіліндустрія ЛТД» та Договором №01-51/21 простого товариства від 05.10.2021. Укладення Договору №1/03-23 від « 20» березня 2023 від імені спільної діяльності було погоджено Протоколом №15 від 20.03.2023р. засідання Комітету з управління Спільною діяльністю. 
Відповідачем зазначено, що кредитор ТОВ «Оіліндустрія ЛТД» був повідомлений про тимчасові фінансові ускладнення та неможливість розрахуватися своєчасно з кредитором. ТОВ «Оіліндустрія ЛТД» прийняло самостійне рішення щодо здійснення подальших робіт на свердловинах. 
При цьому, позивач у якості субпідрядника надавав послуги ТОВ «Оіліндустрія ЛТД», отримував за них оплату від ТОВ «Оіліндустрія ЛТД». Компенсація витрат ТОВ «Оіліндустрія ЛТД» лягла на ТОВ «Філдсервіс» як оператора спільної діяльності. На думку відповідача, позивач мав можливість внести майно або право користування майном у якості вкладу до спільної діяльності, однак не зробив цього. Натомість Позивач надавав своїм майном платні послуги підряднику з КРС, який виконував роботи на замовлення Договору простого товариства, учасником якого і був Позивач, що збільшувало вартість послуг і призвело до додаткового фінансового навантаження на Спільну діяльність і ТОВ «Філдсервіс».
ОСОБА_1 зазначає, що договори оренди, укладені з ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» (Договір оренди індивідуально визначеного майна від 28.12.2022р.№01-115/22., Договір оренди №01-121/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-118/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-120/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-119/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-116/22 індивідуально визначеного майна від 28.12.2022 року, Договір оренди №01-122/22 індивідуально-визначеного майна від 28 грудня 2022 року), є правочинами, вчиненими від імені учасників Договору простого товариства №01-51/21 від « 05» жовтня 2021 року. ТОВ «Філдсервіс» не визнавало суму вимог Позивача за договорами оренди, оскільки було переконане, що сума зобов`язань має бути розподілена між учасниками Договору простого товариства у пропорції 75% - Боржник, 25% - Позивач, згідно п.п. 6.2. та 6.4. Договору простого товариства.
При цьому, у рамках розгляду справи №909/190/24 за позовом ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» до ТОВ «Філдсервіс» про стягнення заборгованості за договором оренди в сумі 272 281 грн 06 коп. та зустрічним позовом про визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного майна №01-119/22 від 28.12.2022 висновком експерта встановлено неможливість визначення наявності/відсутності свердловини №11 Вільхівська Вільхівської площі через некоректність координат, вказаних у Договорі №01-119/22 від 28.12.2022. Наразі спір про визнання Договору №01-119/22 від 28.12.2022 недійсним судом не вирішено.
Також, позивач був учасником Договору простого товариства №01-51/21 від « 05» жовтня 2021 року, тому був повністю обізнаний про відсутність прибутків спільної діяльності та фінансові труднощі боржника. Замість внесення Позивачем права користування свердловинами №3, 30, 4, 11, 34 Вільхівська Вільхівської площі та №16, 18 Струтинь Вільхівської площі в якості вкладу до спільної діяльності, Позивач надавав такі свердловини в оренду спільній діяльності, учасником якої він і є, та всю суму оренди стягував саме з ТОВ «Філдсервіс» як оператора за Договором простого товариства.
Як зазначає відповідач, звіти Оператора Спільної діяльності були погоджені всіма учасниками Спільної діяльності, що підтверджується Протоколами засідання Комітету з управління Спільною діяльністю. Обізнаність Позивача про несприятливий фінансовий стан ТОВ «Філдсервіс» не змінила порядку взаємовідносин між цими суб`єктами. Натомість, Позивач не розглянув можливість призупинення договорів оренди свердловин за проханням Боржника, по яким було невідоме їх місце розташування.
Договори оренди, укладені з ПрАТ «НАК «Надра України» (Договір оренди індивідуально визначеного майна від 30.11.2021р. №539/21, Договір оренди індивідуально визначеного майна від 30.11.2021р. №540/21) є правочинами, вчиненими від імені учасників Договору простого товариства №01-51/21 від « 05» жовтня 2021 року. ТОВ «Філдсервіс» не визнавало суму вимог Позивача за договорами оренди, оскільки було переконане, що сума зобов`язань має бути розподілена між учасниками Договору простого товариства.
Відповідач вказує, що кредитор ПрАТ «НАК «Надра України» був обізнаний про тимчасові фінансові ускладнення ТОВ «Філдсервіс», оскільки до Комітету з управління Спільною діяльністю входило 2 представники від Інвестора ТОВ «Філдсервіс», 1 представник від Підприємства ДП «Західукргеологія» та 1 представник від ПрАТ «НАК «Надра України» (п.5.4. Договору простого товариства). Також обізнаність ПрАТ «НАК «Надра України» підтверджується підписами його представника на протоколах засідань комітету.
Таким чином, на переконання відповідача, з урахуванням строків настання зобов`язань ТОВ «Філдсервіс» було спроможне виконати всі свої зобов`язання перед кредиторами, строк виконання по яких настав - коефіцієнт покриття (ліквідності) відповідає нормативному значенню і навіть перевищує його мінімальну норму, що свідчить про відсутність ознак загрози неплатоспроможності.
Із введенням у дію з 21.10.2019 КУзПБ запроваджено солідарну відповідальність за порушення вимоги цього Кодексу щодо обов`язку та строку для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (зокрема у разі загрози неплатоспроможності), визначено суб`єктом цієї відповідальності керівника боржника та встановлено строк для виконання боржником відповідного обов`язку - один місяць.
Так, згідно з частиною 6 статті 34 КУзПБ (у редакції, чинній на момент введення в дію КУзПБ) боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів зі своїми вимогами до зазначеної особи.
У подальшому до вказаної норми внесено зміни, зокрема, щодо визначення суб`єктами відповідальності органів управління боржника (Закон України №2971-ІХ від 20.03.2023).
Солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника (органів управління) боржника, який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника. Тобто солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так і після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника. Подібний за змістом висновок наведений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №910/2971/20, від 09.06.2022 у справі №904/76/21.
Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21 зауважив, що застосуванням "солідарної відповідальності" законодавець стимулює виконання боржником обов`язку з подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності відповідних умов (загрози неплатоспроможності), тоді як для кредитора подання такої заяви є правом, обумовленим лише наявністю у нього незадоволених/невиконаних боржником зобов`язань за вимогами кредитора (стаття 1, частини 1, 2 статті 34, частина 6 статті 39 КУзПБ).
У справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника.
У зв`язку з цим Верховний Суд у зазначеній постанові у справі №908/3236/21 дійшов висновку, що термін "солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується в іншому значенні, ніж згідно з положеннями Цивільного кодексу України. Тому положення частини 6 статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 Цивільного кодексу України та mutatis mutandis висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику та, відповідно, його кредиторам.
Солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Також Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21 зауважив, що закон визначає суб`єктом правопорушення керівника як одноособовий орган управління підприємства боржника, а згідно зі змінами, внесеними Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - суб`єктами правопорушення, а отже, і солідарної відповідальності є органи управління боржника, які можуть бути як одноособовим органом управління, так і колективними.
Водночас термін "органи управління боржника" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується не у тому значенні, яке має цей термін за положеннями Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За приписами частини 1 статті 92 зазначеного Кодексу юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Тож, оскільки органи управління юридичної особи не є учасниками цивільних відносин, суб`єктами права, вони не можуть нести відповідальність, а при належному тлумаченні частини 6 статті 34 КУзПБ під суб`єктами відповідальності слід розуміти членів органів управління боржника - юридичної особи.
Притягнення керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб боржника до солідарної, субсидіарної відповідальності є винятковим механізмом відновлення порушених прав кредиторів. У його застосуванні необхідно враховувати як сутність конструкції юридичної особи, яка передбачає майнову відособленість цього суб`єкта, його самостійну відповідальність, наявність у засновників, які входять до складу органів управління юридичної особи, широкої свободи розсуду при прийнятті (узгодженні) ділових рішень, і заборона заподіяння ними шкоди незалежним учасникам обороту у вигляді недобросовісного використання інституту юридичної особи.
Кожен учасник цивільного/господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливим є лише за платоспроможності цієї юридичної особи. Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема, щодо контрагентів боржника.
Отже, визначення керівника боржника (а з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - членів органів управління боржника) суб`єктом солідарної відповідальності узгоджується з наведеними положеннями частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України, через що саме на керівника (членів органів управління) боржника покладений обов`язок у встановлених законом випадках ініціювати справу про банкрутство, і, відповідно, і нести відповідальність у разі невиконання цього обов`язку.
Для покладення солідарної відповідальності на керівника/члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Момент виникнення такого обов`язку залежить у кожному конкретному випадку від наявності об`єктивних юридичних фактів, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності та вочевидь свідчать про неможливість продовження нормальної господарської діяльності без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.
За буквального прочитання частини 6 статті 34 КУзПБ загроза неплатоспроможності відповідно до цього Кодексу настає у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
А тому для покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство доцільним є визначення моменту, коли задоволення нею вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.
Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною 6 статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів:
- існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);
- розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.
При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими. Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.
Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.
Фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.
Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.
При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та/або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.
У практиці Верховного Суду виявлення "ознак загрози неплатоспроможності" пов`язане з наданням судами оцінки:
- зібраним у справі доказам щодо підстав, обставин та дати виникнення у боржника перед кредитором зобов`язання, невиконання якого обумовило звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі;
- доказам, наданим на підтвердження підстав, обставин та дати виникнення у боржника зобов`язань перед іншими кредиторами у справі;
- доказам щодо вартості майнових активів боржника станом на той звітний період, коли у нього виникли та одночасно тривали зобов`язання перед щонайменше двома кредиторами боржника.
Крім того, судом можуть бути враховані висновки експертів (фахівців), аудиторські висновки, висновки за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності боржника, у тому числі податковими органами, доповідні записки (інші звернення до керівника) працівників боржника (бухгалтерів, юристів тощо) про наявність відповідних обставин та загроз, фінансово-господарська та/або податкова звітність щодо діяльності боржника, рішення суду про стягнення або інші обмеження щодо фінансово-господарської діяльності боржника тощо.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема викладеною в постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №910/2971/20, від 09.06.2022 у справі №904/76/21) частиною 6 статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника (органів управління) боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативний обов`язок керівника (органів управління) боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Така презумпція полягає в наявності причинно-наслідкового зв`язку між неподанням керівником (органами управління) боржника заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та негативними наслідками для кредиторів у вигляді неможливості погашення збільшеної заборгованості.
Однак наведена презумпція є спростовною, оскільки керівник (орган управління) боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, може довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абзацом 1 частини 6 статті 34 КУзПБ, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Тлумачення норм статей 13, 92 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 КУзПБ свідчить, що керівник (орган управління) боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та, враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.
Невиконання керівником (органами управління) боржника вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.
Керівник боржника як особа, що притягується до солідарної відповідальності, спростовуючи названу презумпцію, має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотримані вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ.
Якщо керівник (орган управління) боржника доведе, що виникнення обставин, визначених абзацом 1 частини 6 статті 34 КУзПБ, не свідчило про стан загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він, незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення, добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату, то такий керівник (орган управління) з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.
У постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21 Верховний Суд також зауважив, що суд зазначає про очевидну відсутність загрози неплатоспроможності боржника якщо:
- звернення або незвернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство жодним чином не впливає і не змінює стану та порядку розрахунків з кредиторами, не призводить до порушення їхніх прав на задоволення вимог до боржника (інших негативних наслідків для кредиторів: простій, збитки, штрафні санкції внаслідок невиконання боржником зобов`язання перед кредиторами);
- внаслідок неподання боржником відповідної заяви не змінились/не погіршились його розрахункові можливості (можливості відповідати за зобов`язаннями, зокрема і належними йому активами: майном, коштами, правом вимоги до третіх осіб тощо).
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» та Дочірнім підприємством ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» було укладено Договір №01-51/21 простого товариства від « 05» жовтня 2021 року (Договір простого товариства).
Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.
Відповідно до ст. 1132 ЦУ України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.
Відповідно до ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.
Відповідно до ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном. Ведення бухгалтерського обліку спільного майна учасників може бути доручено ними одному з учасників. Користування спільним майном учасників здійснюється за їх спільною згодою, а в разі недосягнення згоди - у порядку, що встановлюється за рішенням суду. Обов`язки учасників щодо утримання спільного майна та порядок відшкодування витрат, пов`язаних із виконанням цих обов`язків, встановлюються договором простого товариства.
Відповідно до чч.1,2 ст. 1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.
Відповідно до пп. 2, 4 ч.1 ст. 1141 ЦК України договір простого товариства припиняється у разі: оголошення учасника банкрутом, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників; відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.
Відповідно до ч. 2 ст. 1141 ЦК України у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1141 ЦК України з моменту припинення договору простого товариства його учасники несуть солідарну відповідальність за невиконаними спільними зобов`язаннями щодо третіх осіб.
Згідно з п. 64.6. ст. 64 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) на обліку у контролюючих органах повинні перебувати угоди про розподіл продукції, договори управління майном (крім договорів щодо операцій, визначених у другому реченні абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені цим Кодексом. У контролюючих органах не обліковуються договори про спільну діяльність, на які не поширюються особливості податкового обліку та оподаткування спільної діяльності, визначені цим Кодексом. Кожен учасник таких договорів перебуває на обліку у контролюючих органах та виконує обов`язки платника податків самостійно.
Взяття на облік договору або угоди здійснюється шляхом додаткового взяття на облік управителя майна, учасника договору про спільну діяльність або угоди про розподіл продукції як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору або угоди.
Взяття на облік Договору простого товариства підтверджується наступними документами:
Довідка (форма №34-ОПП) про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру від 23.11.2021р. №2126501400031. Договору простого товариства присвоєно податковий номер 770002815.
Згідно Витягу №2126594502193 з Реєстру платників податку на додану вартість від 29.12.2021 Договір простого товариства №01/51-21 від 05.10.2021 зареєстровано платником податку на додану вартість.
Відповідно до п. 1.1. Договору простого товариства предметом цього договору є спільні дії Учасників на основі об`єднання їх вкладів без створення окремої юридичної особи для досягнення наступної мети: організації та ведення спільної виробничо-господарської і комерційної діяльності для здійснення користування нафтогазоносними надрами, експлуатації родовища в межах Ділянки надр, визначеної Спеціальним дозволом, та реалізації видобутої нафти; збору, зберігання та транспортування видобутої нафти до пункту доставки для її подальшої реалізації відповідно до умов цього Договору; отримання прибутку Учасниками в результаті здійснення такої Спільної господарської діяльності.
Відповідно до п. 1.2. Договору простого товариства Учасники вносять та об`єднують свої грошові, матеріальні, трудові ресурси, виробничо-технічний, науковий і економічний потенціали з метою реалізації предмету Договору.
Спеціальний дозвіл - означає спеціальний дозвіл на користування надрами №1910 від 14.05.2002 року, наданий у встановленому порядку Підприємству, який не є і не може бути внеском Підприємства у спільну діяльність (розділ «Визначення основних термінів» Договору простого товариства). 
Відповідно до п. 1.5. Договору простого товариства Спеціальний дозвіл, що є передумовою здійснення передбаченої цим Договором Спільної діяльності, є власністю Підприємства.
Відповідно до п. 1.3. Договору учасники зберігають свою юридичну самостійність у інших правовідносинах між собою та третіми особами, що не пов`язані з предметом Договору простого товариства.
Відповідно до розділу «Визначення основних термінів» Договору простого товариства:
Спільна діяльність - діяльність учасників, яка відповідає чинному законодавству України, регулюється цим договором, пов`язана з користуванням надрами, без створення юридичної особи, яка є об`єктом спільного контролю учасників відповідно до даного договору, заснована на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності учасників.
Загальна програма робіт спільної діяльності» - узгоджений учасниками документ, що визначає види робіт, термін їх виконання, вартість робіт, виконавців, джерело, терміни та умови фінансування учасниками геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової та/або промислової розробки Ділянки надр на кожен календарний рік.
Ділянка надр - означає Вільхівську площу, права на яку надані ДП «Західукргеологія» відповідно до Спеціального дозволу на геологічне вивчення надр, в тому числі дослідно-промислову розробку родовищ корисних копалин загальнодержавного значення №1910 від 14.05.2002 року.
Частка - відсоткове значення участі кожного учасника у передбаченій цим договором спільній діяльності, відповідно до якої між учасниками розподіляється прибуток, витрати та збитки, відповідальність і майно, набуте у спільну часткову власність учасників в процесі здійснення спільної діяльності. Розмір частки кожного учасника не є пропорційним розміру його вкладу та визначається учасниками в порядку, передбаченому цим договором.
Виконавчий директор спільної діяльності - особа, уповноважена учасниками на вивчення певних дій, пов`язаних з оперативним керівництвом та представництвом інтересів учасників перед третіми особами, яка діє на підставі довіреності, виданої учасниками.
Комітет з управління - орган управління, який створюється учасниками для прийняття рішень з визначених у цьому договорі питань, пов`язаних із спільною діяльністю.
Відповідно до п.3.1.3 Договору простого товариства учасники зобов`язані одночасно з укладенням цього договору затвердити: а) загальну програму робіт спільної діяльності (за формою згідно Додатку №1), а також Річну програму робіт Спільної діяльності на поточний рік (за формою згідно Додатку №1а); б) Річний бюджет спільної діяльності (за формою згідно Додатку №2а) та Річний фінансовий план Спільної діяльності (за формою згідно Додатку №3а) на поточний рік.
Відповідно до п. 3.3.1 Договору простого товариства підприємство зобов`язується на підставі спільних рішень учасників здійснювати в разі потреби додаткові вклади способом, не забороненим чинним законодавством.
Відповідно до пп. 3.5.2. п. 3.5 Договору простого товариства оператор має право вчиняти правочини від імені Учасників, пов`язані з веденням спільної діяльності, в порядку, визначеному даним договором.
Відповідно до пп. 3.5.5 п. 3.5. Договору простого товариства оператор має право при здійсненні своїх повноважень за цим договором та укладенні договорів (угод) з третіми особами, що необхідні для забезпечення здійснення Спільної діяльності, оператор може використовувати власну печатку юридичної особи.
Відповідно до п.5.3. Договору простого товариства усі фінансові операції по спільній діяльності Учасників здійснюються через окремий рахунок.
Відповідно до п. 5.4. Договору простого товариства для забезпечення стратегічного управління спільною діяльністю створюється Комітет з управління. До складу комітету з управління входять 2(два) представники від інвестора, 1 (один) представник від підприємства (ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія») та 1 (один) представник від ПрАТ «НАК «Надра України».
Відповідно до п. 5.12. Договору простого товариства оперативне керівництво спільною діяльністю здійснює виконавчий директор спільної діяльності.
Відповідно до п. 5.15. Договору простого товариства виконавчий директор спільної діяльності вирішує всі питання поточної діяльності, крім тих, що належать до компетенції комітету з управління.
Відповідно до п. 6.2. Договору простого товариства частки учасників у праві спільної часткової власності визначаються відповідно до пропорції, визначеної у п.6.4. даного договору.
Відповідно до п. 6.4. Договору простого товариства у випадку припинення даного договору спільне майно Учасників підлягає реалізації, а отримані від спільної діяльності кошти (після сплати всіх необхідних платежів, погашення грошових зобов`язань, у томі числі і тих, строк виконання яких не настав), розподіляються між учасниками в наступній пропорції: підприємство - 25%, інвестор - 75%.
Відповідно до п. 9.1. Договору простого товариства спільні витрати і збитки у разі припинення спільної діяльності, покриваються учасниками відповідно до часток у праві спільної часткової власності, визначених п. 6.4. даного Договору.
Відповідно до п. 15.3 Договору простого товариства пріоритетне право на виконання робіт, передбачених затвердженою Учасниками річною програмою робіт спільної діяльності, має підприємство за умови наявності в нього власних технічних ресурсів без залучення підприємством субпідрядних організацій або третіх осіб.
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі Довіреності б/н від 09.11.2021 ОСОБА_1 призначено Виконавчим директором спільної діяльності.
Крім того, загальною програмою робіт спільної діяльності на термін 2021-2026 р.р., яка є додатком №1 до Договору №01-51/21 простого товариства від « 05» жовтня 2021 року передбачено виконання робіт: по свердловині №2 Підлісівська, по свердловині №1 Вільхівська, по свердловині №6 Чечвинська.
Додатковою угодою №1 від 02 січня 2023 року до Договору простого товариства №01-51/21 від 05.10.2021 року затверджено внесення змін до Додатку №1 «Загальна програма робіт спільної діяльності на 2021-2026рр.» та викладено його в новій редакції. Оновленою загальною програмою робіт передбачено виконання робіт: по свердловині №2 Підлісівська; по свердловині №1 Вільхівська; по свердловині №3 Вільхівська; по свердловині №30 Вільхівська; по свердловині №11 Вільхівська; по свердловині №4 Вільхівська; по свердловині №34 Вільхівська; по свердловині №16 Струтинь; по свердловині №18 Струтинь (в т.ч. переінтерпретація геофізичних матеріалів, реліквідація, освоєння свердловини, складання проекту дослідно-промислової експлуатації, капітальний ремонт по свердловинам, облаштування верстатом-качалкою, облаштування робочої площадки та свердловини тощо).
Згідно Листа ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» від 10.04.2024 №01-251/13 Договір простого товариства було припинено.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оіліндустрія ЛТД» (Підрядник / Кредитор 1) та Договором №01-51/21 простого товариства від 05.10.2021 - уповноважена особа ТОВ «Філдсервіс» (Замовник), було укладено Договір №1/03-23 (на виконання робіт по капітальному ремонту свердловини) від « 20» березня 2023 року про наступне: (А) Замовник має необхідність у виконанні робіт, види яких визначені в Договорі, на свердловинах Вільхівської площі. (Б) Підрядник бажає виконати такі роботи для Замовника, використовуючи відповідне обладнання та персонал.
Відповідно до п. 2.1. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 підрядник зобов`язується за завданням замовника виконувати на об`єкті замовника роботи по капітальному ремонту свердловин, випробування свердловин, а також будь-які інші роботи, у відповідності до планів робіт, які будуть погоджені (затверджені) сторонами, а замовник зобов`язується прийняти такі роботи та оплатити їх.
Відповідно до п. 1.22. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 Ліцензійна площа означає родовище надр, право користування яким належить ДП ПрАТ НАК «Надра України» «Західукргеологія» на підставі відповідного спеціального дозволу на користування надрами №1910 від 14.05.2002 року, вид користування - на геологічне вивчення надр, в тому числі дослідно-промислову розробку, і одночасно є об`єктом робіт Замовника.
Відповідно до п. 3.1. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 загальна вартість робіт (ціна Договору) складається з вартості всіх належних чином виконаних підрядником і прийнятих замовником робіт протягом строку дії договору та визначається загальною сумою актів приймання-передачі виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками.
Відповідно до п. 4.1.1 Договору №1/03-23 від 20.03.2023 датою набрання чинності цим Договором є дата його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, з урахуванням положень пп. 4.1.2. п. 4.1. Договору.
Відповідно до п. 4.1.2. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 цей Договір є чинним у повному обсязі протягом строку від дати набрання чинності до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони встановили, що положення договору застосовуються до відносин між ними, які виникли раніше до його укладення, а саме з 01 листопада 2022 року (відповідно до Додаткової угоди №2 від 21.03.2023). 
Відповідно до п. 8.5. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 замовник зобов`язаний здійснювати оплату вартості робіт в порядку, визначеному цим договором.
Відповідно до п. 8.7. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи відповідно до умов даного Договору.
Відповідно до п. 11.1. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 відповідно до умов цього Договору Замовник здійснює оплату Підряднику за виконані належним чином у повному обсязі Роботи, мобілізацію, демобілізацію та за переміщення, а також за додаткові витрати, понесені Підрядником, якщо такі мали місце, за умови погодження додаткових витрат Замовником. Розрахунок суми оплати за цим Договором здійснюється на підставі Щоденних Звітів згідно добових ставок та одноразових платежів. Розмір таких добових ставок та одноразових платежів є твердим та визначається в Додатку А. Добові ставки встановлені із розрахунку однієї доби (24 години) та починають обраховуватись з опівночі кожного календарного дня.
Відповідно до п. 12.2.2. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 не пізніше 5 (п`яти) днів з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт підрядник надає замовнику рахунок на оплату фактично виконаних робіт. Замовник сплачує суму за таким рахунком в повному обсязі протягом 30 (тридцяти) днів з дати отримання рахунку, шляхом банківського переказу на банківський рахунок підрядника. 
Відповідно до п. 12.2.3. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 не пізніше 3 (трьох) днів після закінчення демобілізації та після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт щодо демобілізації підрядник зобов`язаний надати замовнику рахунок на оплату за демобілізацію, яка визначена у додатку А. Замовник сплачує суму за таким рахунком в повному обсязі протягом 3 (трьох) днів з дати отримання рахунку, шляхом банківського переказу на банківський рахунок підрядника.
Відповідно до п. 12.3.4. Договору №1/03-23 від 20.03.2023 після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт роботи вважаються прийнятими Замовником.
Так, 20 листопада 2022 року Кредитор 1 розпочав мобілізацію персоналу та обладнання на свердловину №2 Підлісівська з метою виконання робіт з капітального ремонту свердловини. 
17 березня 2023 року Кредитор 1 здійснив демобілізацію зі свердловини №2 Підлісівська на тимчасову площадку зберігання. Демобілізація була завершена 18 березня 2023 року.
Разом з тим, Кредитором виконувалися роботи на свердловині №30 Вільхівська Вільхівської площі з 16 лютого 2023 року і тривали до 18 грудня 2023 року.
Виходячи з матеріалів справи, суд встановив, що роботи по Договору №1/03-23 від 20.03.2023 були виконані Кредитором 1 в рамках Договору простого товариства. Дане суд встановлює із загальної програми робіт, затвердженої обома учасниками Договору простого товариства, Додаткової угоди №1 від 02.01.2023 до Договору №01-51/21 простого товариства від « 05» жовтня 2021 року, а також із наявних в матеріалах справи Протоколу №13 від 02.01.2023 засідання комітету з управління спільною діяльністю, Протоколу №16 від 20.04.2023 засідання комітету з управління спільною діяльністю, Протоколу №17 від 17.07.2023 засідання комітету з управління спільною діяльністю.
28 грудня 2022р. між ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» та Договором про спільну діяльність 05.10.2021 №01-51/21 - уповноважена особа ТОВ «Філдсервіс» (Орендар), було укладено ряд договорів оренди індивідуально визначеного майна: Договір від 28.12.2022 №01-115/22 - орендовано свердловину №3 Вільхівська Вільхівської площі; Договір від 28.12.2022 №01-116/22 - орендовано свердловину №30 Вільхівська Вільхівської площі; Договір від 28.12.2022 №01-118/22 - орендовано свердловину №4 Вільхівська Вільхівської площі; Договір від 28.12.2022 №01-119/22 - орендовано свердловину №11 Вільхівська Вільхівської площі; Договір від 28.12.2022 №01-120/22 - орендовано свердловину №34 Вільхівська Вільхівської площі; Договір від 28.12.2022 №01-121/22 - орендовано свердловину №16 Струтинь Вільхівської площі; Договір від 28.12.2022 №01-122/22 - орендовано свердловину №18 Струтинь Вільхівської площі.
Договори оренди мають спільні положення. Відповідно до п. 1.3. свердловина передається в оренду з метою: реліквідації (відновлення) свердловини, проведення ГДС з метою оцінки стану свердловини, виконання ремонтних робіт, випробування продуктивних горизонтів, облаштування свердловини, введення свердловини в експлуатацію за наявності підстав та виконання Орендарем інших завдань, покладених на нього як користувача надр згідно діючого законодавства України.
Орендна плата визначається за домовленістю сторін і становить 20 000,00 грн. за базовий місяць оренди без урахування ПДВ (п.3.1 Договорів).
Орендна плата перераховується Орендарем на рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем оренди, за який проводиться оплата (п.3.4. Договору).
Також 30 листопада 2021 року між ТОВ «Філдсервіс», яке діє як Оператор спільної діяльності за Договором простого товариства №01-51/21 від 05.10.2021, та ПрАТ «НАК «Надра України» було укладено договори оренди: Договір оренди індивідуально визначеного майна від 30.11.2021р. №539/21 - орендовано свердловину №1 Вільхівська Вільхівської площі; Договір оренди індивідуально визначеного майна від 30.11.2021р. №540/21 - орендовано свердловину №2 Підлісівська Вільхівської площі.
Такі договори оренди мають спільні положення. Так, відповідно до п. 1.3. договорів оренди свердловина передається в оренду з метою: облаштування устя свердловини для проведення реліквідації, відновлення свердловини після ліквідації, проведення геофізичних досліджень свердловини (ГДС) з метою оцінки стану свердловини, виконання робіт з капітального ремонту свердловини, відновлення необсадженого стовбуру свердловини, випробування перспективних нафтогазових пластів, облаштування свердловини для проведення досліджень на продуктивність, дослідження свердловини на продуктивність, введення свердловини в експлуатацію, або ліквідацію свердловини (при відсутності промислового приплаву вуглеводнів) та виконання Орендарем інших завдань і робіт доцільних на його думку для геологічного вивчення ділянки надр, пов`язаних з використанням орендованого майна.
Орендна плата визначається за домовленістю сторін і становить 20 000,00 грн. за базовий місяць оренди без урахування ПДВ (п.3.4 Договорів);
Орендна плата перераховується Орендарем на рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем оренди, за який проводиться оплата (п.3.4. Договору).
На підставі затвердженої учасниками Договору простого товариства загальної програми робіт спільної діяльності суд встановлює, що мета оренди свердловин Вільхівської площі на підставі договорів, укладених з ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» та ПрАТ «НАК «Надра України» повністю відповідає переліку робіт, визначених у Загальній програмі робіт спільної діяльності (на термін 2021- 2026р.р.), яка є додатком №1 до Договору №01-51/21 простого товариства від « 05» жовтня 2021 року, а також Загальній програмі робіт спільної діяльності (на термін 2021- 2026р.р.) (нова редакція), затвердженій Додатковою угодою №1 від 02.01.2023 до Договору №01-51/21 простого товариства від « 05» жовтня 2021 року. Отже, оренда свердловин Вільхівської площі була здійснена в рамках Договору №01-51/21 простого товариства від « 05» жовтня 2021 року. Про це, серед іншого, свідчить зазначення податкового номеру саме Договору простого товариства - 770002815, в реквізитах договорів оренди.
Відповідно до п.2.1 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку спільної діяльності без створення юридичної особи, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.12.2011р. №1873 (Рекомендації №1873) оператор спільної діяльності веде бухгалтерський облік спільної діяльності окремо від результатів власної господарської діяльності, використовуючи для цього окремі регістри бухгалтерського обліку. За даними цих регістрів оператор спільної діяльності складає окремий баланс та відповідні форми фінансової звітності спільної діяльності в порядку, встановленому положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку. 
Відповідно до п. 2.7. Рекомендацій №1873 зобов`язання, взяті учасником для провадження спільної діяльності (у тому числі на оплату праці, сплату податків, зборів, обов`язкових платежів), визнаються витратами спільної діяльності і компенсуються учаснику за рахунок спільної діяльності.
Відповідно до п. 3.1. Рекомендацій №1873 кожний учасник відображає у своїй фінансовій звітності: активи, задіяні (внесені) в спільній діяльності, які він контролює, або свою частку у спільно контрольованих активах; зобов`язання, які він узяв для провадження цієї діяльності; свою частку в будь-яких зобов`язаннях, узятих разом з іншими учасниками щодо цієї діяльності; дохід або витрати, набуті в процесі спільної діяльності.
Відповідно до п. 3.2. Рекомендацій №1873 оператор спільної діяльності подає всім учасникам окремий баланс та відповідні форми фінансової звітності спільної діяльності, а також іншу інформацію, необхідну учасникам для складання ними фінансової звітності в строки, визначені учасниками, зокрема інформацію про рух активів, придбаних (отриманих) від учасників, та про собівартість активів, придбаних учасником у спільної діяльності.
Відповідно до п. 3.4. Рекомендацій №1873 на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності про результати власної господарської діяльності та окремого балансу і відповідних форм окремої фінансової звітності спільної діяльності, наданої учасникам оператором спільної діяльності, учасники складають фінансову звітність з урахуванням своєї частки в спільній діяльності.
Статті фінансової звітності за активами і зобов`язаннями учасника формуються шляхом збільшення показників, визначених за даними бухгалтерського обліку власної господарської діяльності, на суму, що відповідає частці учасника у спільно контрольованих активах та зобов`язаннях, узятих разом з іншими учасниками і відображених у відповідних статтях окремого балансу та відповідних формах фінансової звітності спільної діяльності. 
Доходи або витрати спільної діяльності у сумі, що відповідає частці учасника в спільній діяльності, відображаються учасником загальною сумою відповідно у складі інших операційних доходів або інших операційних витрат. Суми, що відповідають частці учасника в спільній діяльності, визначаються на підставі окремого балансу та відповідних форм окремої фінансової звітності спільної діяльності як добуток показників статей окремої фінансової звітності та частки учасника в спільній діяльності відповідно до договору.
Із матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Філдсервіс», як оператор спільної діяльності, звітував перед комітетом з управління спільною діяльністю про результати фінансово - господарської діяльності за підсумками 1 кварталу 2023 на підставі Балансу спільної діяльності з розшифровкою активів та зобов`язань, про що зазначено в протоколі засідання комітету з управління спільною діяльністю від 20.04.2023 №16, який було підписано усіма членами комітету з управління спільною діяльністю. Суд зазначає, що засідання комітету з управління спільною діяльністю відбулося 20.04.2023, тобто за 10 днів до строку - 30 квітня 2023 р., який визначено позивачем, як дату настання ознак неплатоспроможності ТОВ «Філдсервіс».
Станом на 30 квітня 2023 діяв Договір простого товариства, відповідно зобов`язання не були розподілені між його учасниками та не були узгодженими. Суд критично ставиться до покладення солідарної відповідальності на колишнього директора ТОВ «Філдсервіс» за зобов`язаннями, що виникли саме з Договору простого товариства, оскільки управлінські рішення за Договором простого товариства приймались колегіально комітетом з управління спільною діяльністю, що підтверджується матеріалами справи.
Щодо визначеної позивачем дати настання ознак неплатоспроможності боржника - 30 квітня 2023 року, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, боржник подавав річну фінансову звітність, яка є додатком до Аналізу фінансово - господарського стану на предмет наявності (відсутності) неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс». Боржником подано до контролюючого органу звіт про фінансові результати за підсумками 2023 року.
Згідно балансу боржника станом на 31.12.2023 судом встановлено, що оборотні активи ТОВ «Філдсервіс» складали 782 тис. грн., поточні зобов`язання складали 2 438 тис. грн., в складі яких обліковувалися зобов`язання строк виконання яких не настав у сумі 2 178,8 тис. грн. Розрахований коефіцієнт покриття за підсумками 2023 року, без врахування зобов`язань, за якими не настав строк оплати, складає 3 при нормативному значенні 1-1,5, тобто відповідає нормативному значенню, що свідчить про відсутність ознак загрози неплатоспроможності ТОВ «Філдсервіс» за підсумками 2023 року.
Крім того, судом враховано показники забезпечення зобов`язань боржника усіма його активами (активи/зобов`язання), викладені у поданому аналізі, згідно з якими станом на 2022 відповідний показник складає 1,06, станом на 2023 рік він складає 1,14, а станом на 9 місяць 2024 року - 1,12. Наведеними показниками підтверджується можливість Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» погасити існуючу кредиторську заборгованість у тому числі станом на 30.04.2023 за рахунок активів товариства.
З огляду на викладене, суд зазначає, що факт існування у боржника стану неплатоспроможності на 30 квітня 2023 р. не доведений належними та допустимим доказами.
Суд ставить під сумнів твердження позивача про те, що довгострокова дебіторська заборгованість, яка обліковується на балансі ТОВ «Філдсервіс», не є ліквідним активом. Згідно з матеріалами справи у складі довгострокової дебіторської заборгованості обліковується передача учасником активів у якості вкладу у спільну діяльність, а саме грошових коштів. 
Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки (ч.1 ст.1133 ЦК України). 
Вклад вноситься в спільну діяльність для здійснення господарської діяльності, направленої на досягнення мети спільної діяльності, визначеної у Договорі простого товариства.
Згідно частини 2 статті 1141 ЦК України у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін.
Як встановлено із матеріалів справи, протягом всього строку дії Договору простого товариства спільна діяльність здійснювала господарську діяльність, направлену на досягнення мети, визначеної Договором простого товариства. Тому до моменту припинення Договору простого товариства, вклад учасника в спільну діяльність не може вважатися неліквідним та таким, який не може бути джерелом погашення існуючих зобов`язань. 
Суд також відхиляє аргументи позивача щодо неможливості нести відповідальність за зобов`язаннями Договору простого товариства перед третіми особами у разі, якщо вони перевищують 200 000,00 грн. (п. 9.3. Договору простого товариства) в силу нікчемності такої умови, посилаючись на наступе.
Відповідно до ст. 1137 ЦК України порядок відшкодування витрат і збитків, пов`язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно.
Умова, за якою учасник повністю звільняється від участі у відшкодуванні спільних витрат або збитків, є нікчемною.
Відповідно до ст. 1138 ЦК України якщо договір простого товариства не пов`язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, кожний учасник відповідає за спільними договірними зобов`язаннями усім своїм майном пропорційно вартості його вкладу у спільне майно. За спільними зобов`язаннями, що виникли не з договору, учасники відповідають солідарно. Якщо договір простого товариства пов`язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов`язаннями незалежно від підстав їх виникнення.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Судом також враховано, що ОСОБА_1 неодноразово звітував перед контрагентами про поточне фінансове становище боржника. Затвердження результатів фінансово-господарської діяльності відбувалось одноголосно, інформування про поточний фінансовий стан боржника не призводило до зміни умов або припинення співпраці. 
ОСОБА_1 у своєму відзиві зазначає, що ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» не скористався своїм правом на пріоритетне право виконання робіт спільної діяльності за п.15.3 Договору простого товариства та надавав своїм майном платні послуги ТОВ «Оіліндустрія ЛТД», який виконував роботи на свердловинах №2 Підлісівська та №30 Вільхівська на замовлення Договору простого товариства, учасником якого і був Позивач, що призвело до збільшення фінансового навантаження на боржника.
Аргумент знаходить своє підтвердження у матеріалах справи, про що свідчать підписані Відокремленим підрозділом «Калуська нафтогазорозвідувальна експедиція» ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» та ТОВ «Оіліндустрія ЛТД» Договір про надання послуг №03-212/22 від 01.12.2022, Договір про надання послуг №03-213/22 від 01.12.2022, Договір про надання послуг №03-86/23 від 28.04.2023, Договір про надання послуг №03-32/23 від 15.02.2023, Договір про надання послуг №03-207/23 від 16.08.2023 року, Договір про надання послуг №03-306/23 від 03.11.2023, Договір про надання послуг №03-44/23 від 01.03.2023, Договір про надання послуг №03-366/23 від 05.12.2023, Договір про надання послуг №03-68/23 від 31.03.2023, Договір про надання послуг №03-78/23 від 12.04.2023, Договір про надання послуг №03-67/23 від 31.03.2023. 
Зазначені обставини, на переконання суду, могли негативно вплинути на фінансове становище ТОВ «Філдсервіс» як оператора за Договором простого товариства. Надання послуг на підставі п. 15.3. Договору простого товариства могло зумовити меншу вартість капітального ремонту свердловин, в свою чергу - зменшення кредиторської заборгованості перед ТОВ «Оіліндустрія ЛТД». Що також встановлено Аналізом фінансово - господарського стану на предмет наявності (відсутності) неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс».
При цьому, повна фінансова відповідальність ТОВ «Філдсервіс» за зобов`язаннями по Договору простого товариства не є неспростовною, оскільки Договір простого товариства у п. 3.3.1 передбачає можливість внесення вкладів ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» у спільну діяльність у разі необхідності та їх погодження учасниками Договору простого товариства.
З огляду на викладене, суд зазначає, що позивачем не доведено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» загрози неплатоспроможності станом на 30.04.2023 та, як наслідок, не обгрунтовано виникнення у ОСОБА_1 обов`язку звертатися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства згідно з положеннями ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.
Розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому числі і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 911/2548/18).
Задля встановлення обставин, необхідних для вирішення спору в даній справі, суд досліджує та надає оцінку доказам, що містяться як у матеріалах даної справи, так і у матеріалах справи № 910/8256/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс».
Щодо визначеної позивачем суми солідарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» у розмірі 14 107 031,65 грн., як різниці між загальною сумою грошових вимог кредиторів, визнаних господарським судом у справі № 910/8256/24 (29 368 625,63 грн.), та сумою грошових вимог кредиторів станом на день початку виникнення у відповідача обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (15 261 593,98 грн.) суд зазначає наступне. 
Верховний Суд неодноразово (зокрема в постанові від 10.12.2024 у справі № 902/1157/21) звертав увагу на те, що звернення до суду з вимогами про покладення на винного члена органу управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.
Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні частини 6 статті 34 КУзПБ (з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21) зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.
З огляду на таке неправильним є визначення солідарної відповідальності у загальному розмірі всіх грошових вимог кредиторів до боржника без урахування того, яка частина з них може бути погашена в процесі банкрутства, зокрема, за рахунок реалізації майна боржника, включеного до ліквідаційної маси, адже керівник (член органу управління) боржника має нести відповідальність саме за незадоволення вимог кредиторів.
Тобто в разі, якщо керівник (орган управління) боржника припустився порушень вимог частини 6 статті 34 КУзПБ, але його майна/активів у складі ліквідаційної маси (зокрема внаслідок вчинення арбітражним керуючим передбачених КУзПБ дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, визнання недійсними певних правочинів та спростування майнових дій боржника тощо) виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).
Отже, достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування солідарної відповідальності у справі про банкрутство (з урахуванням її деліктної природи в розумінні вказаної норми), оскільки в такому випадку відсутні негативні наслідки, завдані кредиторам боржника внаслідок неправомірної бездіяльності його керівника (органу управління).
Водночас у разі недостатності майна/активів боржника для погашення всієї сукупності грошових вимог кредиторів, розмір солідарної відповідальності керівника (органу управління) боржника в разі допущення ним відповідного порушення належить визначати, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, яка саме й становитиме розмір непогашених вимог кредиторів, тобто розмір заподіяної ним шкоди.
Суд виходить з того, що визначення зазначеної суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) при вирішенні спору щодо притягнення відповідних осіб до субсидіарної відповідальності на підставі частини 2 статті 61 КУзПБ.
На думку суду, такий висновок підлягає також врахуванню mutatis mutandis при вирішенні питання щодо розміру солідарної відповідальності осіб, які порушили вимоги частини 6 статті 34 КУзПБ, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21, щодо подібності відповідних правовідносин з огляду на їх деліктну природу; необхідності телеологічного тлумачення вказаної норми КУзПБ, зважаючи на цілі законодавчого регулювання та його загальну спрямованість (дух закону); необхідності стягнення коштів із члена органу управління боржника на підставі частини 6 статті 34 КУзПБ саме на користь боржника з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси та спрямуванням їх на задоволення вимог кредиторів.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2025 по справі № 904/9266/21.
Відтак, суд відхиляє відповідні аргументи позивача стосовно того, що розмір солідарної відповідальності визначається як різниця між сумою визнаних судом вимог кредиторів та сумою вимог кредиторів станом на день початку виникнення обов`язку у відповідача звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
При цьому, звертаючи із вказаною заявою у даній справі позивачем не доведено обставин здійснення ліквідатором усіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства дій, необхідних для виявлення та повернення майна банкрута, завершення реалізації майна, включеного до ліквідаційної маси, та проведення розрахунків з кредиторами за рахунок виручених від такої реалізації коштів.
Суд дійшов відповідного висновку з огляду на наступне.
Так, 25.11.2024 керівником ТОВ "Філдсервіс" видано наказ № 25-11/1 про проведення інвентаризації на підприємстві, до інвентаризаційної комісії включено розпорядника майна арбітражного керуючого Абрамова В.В.
Згідно з Протоколом інвентаризаційної комісії від 06.12.2024 за результатами проведення інвентаризації було виявлено наступні активи боржника, а саме:
- запаси на суму 3 505,00 грн.;
- довгострокова дебіторська заборгованість у розмірі 1 987 975,00 грн. (визначена як безнадійна);
- поточна дебіторська заборгованість у розмірі 640 900,90 грн. (в тому числі сумнівна дебіторська заборгованість у розмірі 527 529,34 грн., оскільки щодо дебітора ТОВ "Села Трейдинг" відкрито провадження у справі про банкрутство).
Зазначені обставини встановлені у постанові Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 по справі № 910/8256/24, яка оскаржена не була та набрала законної сили 21.04.2025.
При цьому, станом на 02.03.2026 ані матеріали справи № 910/8256/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс», ані матеріали даної справи № 910/8256/24 (910/9875/25) не містять доказів включення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» щонайменше вказаних активів до ліквідаційної маси банкрута, її реалізації та задоволення вимог кредиторів.
З огляду на викладене, станом на 02.03.2026 арбітражними керуючими не було вжито усієї повноти дій у ліквідаційній процедурі Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс», у зв`язку з чим суд дійшов висновку про передчасність наведених позивачем у поданій заяві вимог через неможливість встановлення дійсного розміру солідарної відповідальності як розміру заподіяних кредиторам Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» збитків у вигляді незадоволених грошових вимог до боржника до вчинення ліквідатором усієї повноти дій у ліквідаційній процедурі Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс», що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовної заяви Дочірнього підприємства ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія».
Згідно з пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через недоведеність позивачем виникнення у відповідача станом на 30.04.2023 обов`язку звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Філдсервіс» у порядку ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, а також у зв`язку з передчасністю подання позовної заяви, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відмовою у задоволенню позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 07.04.2026

Суддя А.В. Яковенко