06.04.26
33/812/134/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 482/1684/25
Номер провадження: 33/812/134/26 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Повертайленко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кравченка Романа Михайловича на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 403779 від 27 липня 2025 року, ОСОБА_1 27 липня 2025 року керував транспортним засобом Volvo V40 номерний знак НОМЕР_1 в м. Нова Одеса, по вул. Сеславинського, 35 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, бліде обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. Водію було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки або у медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, однак водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 10 березня 2026 року адвокат Кравченко Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 та відсутністю належних та достатніх доказів складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко Р.М. зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , хоча до суду ще напередодні було подано письмове клопотання захисника, в якому прямо зазначалося, що ОСОБА_1 проходить військову службу, не має фізичної можливості прибути до суду, бажає особисто брати участь у розгляді справи, просить не проводити розгляд без його участі та просить зупинити провадження. Таким чином, суд був належно і завчасно повідомлений про об`єктивні причини неявки особи та про її волевиявлення брати участь у розгляді справи. 
За таких обставин розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 фактично позбавив його можливості особисто надати пояснення, поставити питання щодо доказів, подати додаткові клопотання та повноцінно реалізувати право на захист, гарантоване ст. 268 КУпАП. 
На думку захисника, це є істотним процесуальним порушенням, яке саме по собі є достатньою підставою для скасування постанови
Також, захисник звертає увагу на те, що у даній справі суд фактично сприйняв позицію органу поліції без критичної перевірки того, чи було дотримано усіх процедурних вимог, чи належно роз`яснено порядок проходження огляду, чи забезпечено належну фіксацію відповідних дій, а також чи не містять матеріали справи суперечностей, що виключають безспірний висновок про вчинення правопорушення. 
За відсутності ОСОБА_1 у судовому засіданні ці обставини не були предметом повноцінної перевірки з боку сторони захисту, що ще більше підсилює істотність порушення права на захист.
Крім цього, адвокат зауважує, що у мотивувальній частині постанови суд послався не лише на матеріали цього провадження, а й звернув увагу на те, що ОСОБА_1 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також що у провадженні суду є інша справа щодо нього. 
Однак, такі посилання на думку захисника не можуть заміняти належне доказування саме у цій конкретній справі та створюють ризик формування упередженого підходу до оцінки доказів. Вина особи має бути встановлена виключно на підставі належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів у межах саме того епізоду, який є предметом розгляду.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31 березня 2026 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Кравченко не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
При цьому, від адвоката Кравченка Р.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Вивчивши вказане клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
В обґрунтування підстав для відкладення розгляду справи, адвокат Кравченко Р.М. зазначив, що ОСОБА_1 не має фізичної можливості прибути в судове засідання, у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, а саме перебуванням на виконанні бойових завдань у Херсонській області. Як на підтвердження зазначеного, адвокат посилається на лист - відповідь на адвокатський запит військової частини від 21 січня 2026 року за № 20/682, що міститься в матеріалах справи.
Між тим, вказана обставина не може слугувати достатньою підставою для відкладення розгляду справи, оскільки відсутні докази на підтвердження того, що обставини які унеможливлюють присутність ОСОБА_1 в судовому засіданні 06 квітня 2026 року є тотожними тим, про які зазначено у вказаному вище листі.
До того ж, не заслуговують на увагу суду посилання адвоката Кравченка Р.М. в клопотанні на те, що він особисто не має змоги прибути в судове засідання оскільки перебуває на лікарняному, адже доказів на підтвердження того, що станом на 06 квітня 2026 року адвокат Кравченко Р.М. ще перебуває на лікарняному суду не надано. При цьому, наявний в матеріалах справи скріншот документу «Перевірка медичного висновку» свідчить про те, що медичний висновок про тимчасову непрацездатність ОСОБА_2 був дійсний з 24 березня 2026 року по 03 квітня 2026 року. Будь яка інформація щодо продовження дії вказаного висновку в матеріалах справи відсутня. 
За таких обставин відсутні беззаперечні докази наявності обґрунтованих підстав для відкладення розгляду справи за обставин, викладених в клопотанні.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним 27 липня 2025 року правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 403779 від 27 липня 2025 року; на відеозаписі, що міститься на DVD + R диску та який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення; в Акті огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Так, судом встановлено, що 27 липня 2025 року о 01 год 26 хв поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Миколаївській області молодшим лейтенантом поліції Мироненко Я.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 403779 відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 27 липня 2025 року він керував транспортним засобом Volvo V40 номерний знак НОМЕР_1 в м. Нова Одеса, по вул. Сеславинського, 35 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, бліде обличчя, поведінка, що не відповідає дійсності. Водію було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки або у медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, однак водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
З відеозапису, що наявний в матеріалах справи на DVD + R дискувстановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу Volvo V40 номерний знак НОМЕР_1 та маючи ознаки алкогольного сп`яніння на обґрунтовану вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. При цьому, водій не заперечував як факту керування ним вказаним автомобілем так і факту перебування в стані сп?яніння, а навпаки корив себе за це та називав «дурнем» та ухилявся як від проходження огляду так і від складання відносно нього адміністративних матеріалів, намагався втекти та чинити опір. Між тим, протокол про адміністративне правопорушення все ж таки був складений у присутності водія, якого працівники поліції ознайомили з його змістом та надали йому його копію (а.с.5).
Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 були встановлені такі ознаки алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, бліде обличчя та поведінка, що не відповідає дійсності. Також в Акті зафіксовано, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння (а.с.3).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 403779 від 27 липня 2025 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпеченнябезпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
На вимогу працівників поліції, водій транспортного засобу Volvo V40 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав беззастережно виконати законну вимогу працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному заклад. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 всупереч завчано поданому клопотанню суд оцінює критично, оскільки про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 суд неодноразово повідомляв за адресою, яку він особисто зазначив під час складання відносно нього протоколу. 
Разом з тим, згідно витягу з договору про надання правничої допомоги № 08-01/26 ОСОБА_1 уповноважив адвоката Кравченка Р.М. як свого захисника представляти його інтереси в суді.
За такого, оскільки адвокат Кравченко Р.М. як захисник ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд даної адміністративної справи в суді першої інстанції, брав участь у її розгляді, відсутні підстави стверджувати, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на судовий захист.
Твердження адвоката Кравченка Р.М. в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції фактично сприйняв позицію органу поліції без критичної перевірки того, чи було дотримано усіх процедурних вимог, чи належно роз`яснено порядок проходження огляду, чи забезпечено належну фіксацію відповідних дій, а також чи не містять матеріали справи суперечностей, на думку апеляційного суду є суб`єктивною оцінкою захисника, з огляду на дотримання судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст. 245, 252 та 280 КУпАП.
Щодо посилання захисника в апеляційній скарзі що суд в своїй постанові послався не лише на матеріали даного провадження, а й звернув увагу на те, що ОСОБА_1 раніше вже притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП за вчинення аналогічного правопорушення та ще одне таке провадження наразі перебуває на розгляді Новоодеського районного суду Миколаївської області, апеляційний суд вважає слушними. 
Разом з тим, вказані посилання суду не вплинули як на суть вчиненого 27 липня 2025 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 403779 так і на застосований суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, оскільки воно відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23,33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.
За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кравченка Романа Михайловича - залишити без задоволення.
Постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т. В. Крамаренко