Справа № 367/6928/21
Провадження №2/367/2475/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

29 січня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі
судді     Карабаза Н.Ф.,
за участю секретаря  Зайцевої А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 10.10.2018 року. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 10.10.2018р., отримав картку типу - Преміальна картка World Black Edition ( кредитний ліміт до 200 000 грн.). У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 16.08.2021 року має заборгованість – 234906,23 грн., яка складається з наступного: - 199400,94 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 0,00 гри. заборгованість за поточним тілом кредита; 199400,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 35505,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00грн. – нарахована пеня; 0,00грн. – нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 234906,23грн. та судові витрати в розмірі 3523,59 грн.
Представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Гапека Т.В. через канцелярію суду подано письмові пояснення щодо суті спору. В яких зазначено, що дійсно ОСОБА_1 був споживачем банківських послуг, які надавались АТ КБ «ПриватБанк» та користувався їхньою банківською картою. На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надає суду розрахунок заборгованості, довідку про видачу банківських карт, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування, а також виписку про рух коштів. Разом з тим, в розумінні ст.ст. 77-81 ЦПК України такі докази не можуть вважатися належними та допустимими, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення. Наданий суду розрахунок заборгованості, зі змісту якого не зрозуміло та взагалі неможливо встановити, які суми платежів були сплачені на погашення тіла кредиту, які були сплачені на погашення відсотків за користування кредитними коштами. Наданий банком розрахунок заборгованості є нічим іншим як набір цифр. Аналіз діючого законодавства України, зокрема: Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), - дає підстави для висновку, що виключно банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Зазначене узгоджується з правовими висновками, що викладені в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16, від 17 грудня 2021 року у справі №278/2177/15. Тому наданий суду розрахунок заборгованості не може бути належним та допустимим доказом, який би достовірно підтверджував наявність дійсної заборгованості відповідача за кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» стверджує, що кредитні правовідносини між банком та ОСОБА_1 виникли на підставі заяви б/н від 10 жовтня 2018 року. Разом з тим, зі змісту наданої суду Анкети-заяви взагалі не зрозуміло з якою метою вона була підписана. Більше того, анкета-заява не містить відомостей ні щодо кредитного ліміту, на щодо правил надання кредитних коштів, ні щодо правил користування кредитними коштами, також заява не містить порядку погашення чергових платежів та розмір відсотків за користування кредитними коштами. Відтак, з наданого суду доказу, як підставу виникнення кредитних правовідносин, не можливо встановити дійсні обставини справи, оскільки, зміст Анкети-заяви жодним чином не доводить, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що надана банком Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку не може складати собою кредитний договір й відповідно не є тим документом на підставі якого виникли кредитні правовідносини. Щодо вимог банку про нарахування відсотків позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 серпня 2021 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://рrivatbank.uа/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Звертає увагу суду, що витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privalbaiilc.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів ОСОБА_1 та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Отже, відсутні будь-які правові підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, відсутність підпису ОСОБА_1 на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення у заяві на видачу кредиту про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. При цьому, із наданої позивачем копії анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карт, запропонованих банком, погодився відповідач. Позивач надає довідку щодо видачі  ОСОБА_1 трьох банківських карток, а саме: НОМЕР_1 (дата видачі 12 серпня 2011 року, термін дії картки 08/15); НОМЕР_2 (дата видачі картки 29 липня 2013 року, термін дії картки 07/15); та НОМЕР_3 (дата видачі картки 10 жовтня 2018 року, термін дії картки 10/21). При цьому, банк в заявленому позові жодним чином не обґрунтовує на підставі яких документів були видані ОСОБА_1 вказані банківські карти. Можна лише припустити, що разом з Анкетою-заявою від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було видано банківську картку з № НОМЕР_3 , термін дії якої до жовтня 2021 року. Зі змісту довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що надана довідка стосується банківської картки № НОМЕР_1 , яка була видана ще 12 серпня 2011 року та строк дії якої закінчився ще в серпні 2015 року. Однак, вказано довідка відображує, що за вказаною карткою після закінчення строку її дії, банком було змінено кредитний ліміт 29 січня 2020 року, що взагалі є незрозумілим, абсурдним та таким, що суперечить вище наведеним загальним засадам цивільного законодавства України. З наданої банком виписки, вбачається, що вона містить некоректне відображення даних. А саме: банком сформована виписки, починаючи з серпня 2011 року, в той час як самим банком визнається та вказується в позові, що кредитні правовідносини нібито виникли між сторонами лише в жовтні 2018 року, а тому надана суду виписка не може в повній мірі братися за основу. Також, у виписці міститься інформація щодо автоматичного списання відсотків, списання нарахованих овердрафт відсотків, щомісячна комісія за обслуговування картки, в порушення вимог чинного законодавства та як порядок їх списання та нарахування не був узгоджений сторонами, сторонами, а надана суду анкета-заява не містить даних про те, що відповідачу було відомо про розмір відсотків, порядок їх нарахування та списання, як і не узгоджувалось що плата за користування картою банком стягуватиметься у безспірному порядку, як і не повідомлявся та не узгоджувався її розмір. При цьому, відповідач не заперечує, що у період з 10 жовтня 2018 року до квітня 2021 року користувався банківською карткою НОМЕР_3 (дата видачі картки 10 жовтня 2018 року, термін дії картки 10/21). Згідно самостійного перерахунку заборгованості за випискою банку, стороною позивача встановлено, що за період користування банківською карткою, а саме з 10 жовтня 2018 року до квітня 2021 року, ОСОБА_1 було витрачено грошових коштів у загальному розмірі 582450,76 гри., а внесено на картку, в тому числі й на часткове погашення заборгованості, грошових коштів у розмірі 542848 грн. (під час здійснення розрахунку не враховувалися транзакції щодо автоматичного списання відсотків, автоматичного погашення заборгованості, регулярне списання платежів, списання нарахованих овердрафт відсотків, щомісячної комісії за обслуговування картки, оскільки, сторонами не було узгоджено порядок та розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також порядок нарахування відсотків та порядок їх списання/погашення), таким чином залишок несплаченої заборгованості відповідача перед банком становить – 39 602,76 грн., який може бути стягнутий судом за умови, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість заявлених вимог банку. При цьому просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідно до кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, згідно з ст. 261 ЦК України, а не закінченням строку дії договору, такого правового висновку дійшов ВС України у справі 6-14цс14 від 18 червня 2014 року. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з матеріалів справи та виписки про рух коштів, банк враховує до розрахунку рух коштів по картах: 5457082309398878 (дата видачі 12 серпня 2011 року, термін дії картки 08/15); НОМЕР_2 (дата видачі картки 29 липня 2013 року, термін дії картки 07/15), однак жодних доказів, що це були кредитні карти суду не надано. Більше того, після закінчення строку дії картки, в разі наявного б невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення грошових коштів, розпочинається перебіг позовної давності. В даному випадку, позовна давність за даними картками спливла у серпні 2018 року та липні 2018 року відповідно. При цьому остання транзакція по карті НОМЕР_1 була 01 серпня 2018 року, а по карті НОМЕР_2 - 28 червня 2014 року. Таким чином, включення банком до виписки про рух коштів транзакцій за вказаними картками, строк дії яких закінчився є безпідставним.
Позивачем через канцелярію суду подано заперечення, в яких зазначено, що у підписаній відповідачем 10.10.2018 року зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua., Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить його підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ключем до карткового рахунку є пластикова картка.Відзначає, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 14 років. Відповідач в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Згідно тарифу обслуговування кредитних карт “World Black Edition” чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 0,01% річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 3,1 % (37,2% на рік) за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо.З поданої виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався коштами, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку є належним доказом по справі. Відповідачем на надано належних доказів погашення кредитної заборгованості за договором. Таким чином правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо перевипуску кредитної картки. Відповідач на час укладення кредитного договору 12.08.2011 року вже був клієнтом Банку та мав відкритий рахунок № НОМЕР_1 . 10.10.2018 року відповідач, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та паспорт споживчого кредиту від 10.10.2018 p., отримав картку типу - Преміальна картка World Black Edition, отриману Клієнтом преміальну картку було підв`язано до відкритого раніше рахунку. Надалі, 29.01.2020 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт до 200000,00 грн. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. В складовій кредитного договору, а саме: Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифів для чітко визначені порядок погашення заборгованості та порядок нарахування процентів. Щодо строків позовної даності Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.” Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 10.2021 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 14.09.2021 року — до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити, та розглядати справу в його відсутності. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача через канцелярію суду подала заяву щодо розгляду справи за відсутності сторони відповідача.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 10.10.2018 року ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк. За змістом даної Анкети-Заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір банківського обслуговування.
АТ КБ «ПриватБанк» надано суду інформацію щодо основних умов кредитування, процентних ставок, порядку проведення та іншої додаткової інформації по наступних типах кредитного продукту: картка Platinum, картка MC WorldElite, картка Visa Infinite, картка MC BlackEdition (паспорт споживчого кредиту), що містить підпис відповідача. 
АТ КБ «ПриватБанк» надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum», «MC WorldElite», «Visa Infinite», «MC BlackEdition» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписано.
Згідно наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) старт карткового рахунку 12.08.2011: НОМЕР_1 : зміна кредитного ліміту 29.01.2020 – кредитний ліміт 200000,00 (встановлено кредитний ліміт); зміна кредитного ліміту 05.01.2021 - кредитний ліміт 0,00 (зменшення кредитного ліміту).
Згідно наданої позивачем довідки вбачається, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 (дата видачі 12 серпня 2011 року, термін дії картки 08/15); НОМЕР_2 (дата видачі картки 29 липня 2013 року, термін дії картки 07/15); та НОМЕР_3 (дата видачі картки 10 жовтня 2018 року, термін дії картки 10/21).
Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що свої зобов`язання за договором №б/н від 10.10.2018 року виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач у порушення умов договору та ст. ст. 525-527, 530, 536, 1054 ЦК України зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим станом на 16.08.2021 року згідно розрахунку має перед банком заборгованість у розмірі 234 906,23грн., з яких: 199,400,94 грн. – заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 35505,29грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. – нарахована пеня; 0,00грн. нарахована комісія.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.
Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «ПриватБанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.
У анкеті-заяві від 10.10.2018 року розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку.
Водночас, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру надав до суду розрахунок заборгованості.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц.
Отже, у даній справі на підтвердження виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та її розміру станом 16.08.2021 року позивачем надано належні та допустимі докази, а саме розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору. 
За даними виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , вбачається що, ОСОБА_1 був клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» з 05.10.2011 року та мав відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 . 10.10.2018 року (у день підписання позивачем Анкети-заяви на укладення кредитного договору) у використанні з`явилася картка НОМЕР_4 , що була підв`язана до відкритого раніше рахунку, вбачається що, 29.01.2020 року банк встановив на його картковий рахунок № НОМЕР_4 кредитний ліміт у розмірі до 200000,00грн.
Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.
Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п. 2.2. ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.
Активація перевипущеної картки здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації на телефон Клієнта, а відповідно карта не може бути активована без згоди / відома Клієнта.
За даними виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , вбачається що, ОСОБА_1 з 10.10.2018 року користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, також вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.
За умовами договору (п. 2.1.1.2.3. Умови та правила надання банківських послуг) визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.
Пунктом 2.1.1.2.4. Умови та правила надання банківських послуг встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. 
Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатні належні докази, що підтверджують виконання банком умов договору. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на спростування інформації відображеної у виписці по рахунку та розрахунку заборгованості відповідача перед банком.
Суд бере до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02 жовтня 2018 року, №917/1307/18 від 23 жовтня 2019 року.
Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
У цій справі позивачем доведено на підставі належних доказів волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема погодження банком заявки позичальника на його укладення, отримання відповідачем банківських кредитних карток, їх активацію, користування кредитним лімітом, а отже наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту не було спростовано відповідачем.
Наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки, при дослідженні розрахунку заборгованості в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, зокрема первинним документом – випискою по кредитному договору, не вбачається, жодної невідповідності.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу частини другої статті 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з випискою по особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 , у останнього перед банком виникла заборгованість за кредитом з фактично отриманих та неповернутих коштів у загальній сумі 234906,23 грн.
Щодо строків позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю 5 сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).
Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях — ануітет, тощо.
Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.
Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.
Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа № 6 -61цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.”
Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 10.2021 року. 
Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 15.09.2021 року — до спливу строку позовної давності.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 234906,23 грн, оскільки, відповідачем не надано належних доказів, щодо виконання умов укладеного ним договору від 10.10.2018р. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3523,29 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 530, 526, 549, 554, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 12, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.10.2018 року в розмірі 234906,23 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 3523,59 грн. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:       Н.Ф. Карабаза