ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/2247/25	Головуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т. 	
Провадження № 33/817/85/26 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  особи, яка притягується до адміністративної  відповідальності ОСОБА_1 на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою  ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн..
Згідно даної постанови, 11 жовтня 2025 року о 23 годині 45 хвилин в м.Збаражі по вул.Грушевського Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes-Benz А 160», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alkotest Drager 6820» та огляду в медичному закладі водій ОСОБА_1 категорично відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.  
Вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права, а суд вийшов за межі обвинувачення, допитавши інспектора поліції.
Вказує, що жодних ознак алкогольного сп`яніння їй не було названо, тому у неї не було підстав проходити огляд.
Зазначає, що суд належним чином не перевірив доводів про наявність підстав для закриття провадження, а працівники поліції проігнорували її бажання проїхати у лікарню для проходження вказаного огляду, за умови що її дітей доставлять додому.
Крім того письмове направлення у лікарню, акт огляду, які наявні в матеріалах справи були складені без її участі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без належної оцінки всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №480737 від 12.10.2025 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася.
Аналіз досліджених доказів, наявних у матеріалах справи, дає підстави для висновку, що викладені у протоколі дані, які суд визнав доведеними, не відповідають обставнам, зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції на місці зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 ..
Із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції 11.10.2025 року о 23:44 год. було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та повідомлено, що вона рухалася із порушенням ПДР України, у зв`язку із чим було здійснено розгляд правопорушення та відносно неї винесено постанову 11.10.2025 року о 23:49 год..
Далі, на місці зупинки водію ОСОБА_1 11.10.2025 року о 23:49 год. було запропоновано пройти огляд на стан її алкогольного сп`яніння, при цьому водію не було повідомлено які саме ознаки алкогольного сп`яніння поліцейським було у неї виявлено.
Відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовилася його проходити на місці зупинки транспортного засобу та виявила бажання пройти такий огляд виключно у медичному закладі, що відповідає вимогам вказаної вище норми законодавства.
Одночасно, водій ОСОБА_1 просила працівників поліції, щоб вони змогли забезпечили безпеку її трьом неповнолітнім дітям-дівчатам, які перебували разом із нею в салоні автомобіля, на час проходження нею огляду у медичному закладі, на що їй працівниками поліції було відмовлено та повідомлено, що пасажири мають залишатися в автомобілі, або коло нього. В подальшому, а саме 12.11.2025 року о 00:20 год. таке прохання працівником поліції було розцінено як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Такі висновки поліцейського, з якими погодився місцевий суд, апеляційний суд вважає хибними, а аналіз відеозапису свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та порушення вимог п.2.5 ПДР України, оскільки остання не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки наполягала на його проведенні, вийшовши з власного автомобіля та направляючись до автомобіля поліцейських, однак просила поліцейських, що не суперечить вимогам ст.41 ЗУ “Про національну поліцію”, забезпечити безпеку її трьом неповнолітнім дітям - дівчатам на час такого проходження огляду. При цьому подія мала місце у нічну пору доби ( з моменту зупинки авто о 23:44 год.), під час дії комендантської години, на проїжджій частині дороги, де, на вимогу поліцейського, мали залишитися двоє неповнолітніх дітей — дівчат без нагляду та присутності дорослих. 
Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
В даному випадку, як вбачається з відеозапису, увесь процес спілкування поліцейських з ОСОБА_1 з моменту зупинки її автомобіля до моменту складання щодо останньої протоколу про адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у який також включається і час на розгляд справи за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.19.1 а ПДР України та винесення за це порушення постанови, тривав 35 хвилин.
При цьому, ОСОБА_1 не намагалася уникнути огляду на стан сп`яніння у медзакладі, а наполягала на його проведенні саме в медзакладі, та просила поліцейських винайти можливість, щоб діти не залишалися самі у нічну пору доби на проїжджій частині дороги без присутності дорослих, пропонуючи варіанти щоб вони або разом із нею змогли прослідувати у автомобілі поліцейських до медзакладу, на що їй було відмовлено. Також поліцейськими на прохання ОСОБА_1 залишитись когось із поліцейських разом з дітьми коло її автомобіля, або забезпечити їх доставку додому також було відмовлено, а такі її прохання безпідставно були розцінені як ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .
В даному випадку, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 порушення нею вимог п.2.5 ПДР України, а отже суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За викладених обставин, інші доводи апеляційної скарги не мають вирішального значення для справи. 
Виходячи із практики ЄСПЛ, а також враховуючи вимоги ст.ст.7, 254, 279 КУпАП суд повинен розглядати справу не інакше, як на підставі та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаним вище обставинам при винесенні рішення судом першої інстанції не було дано належної оцінки, у зв`язку із чим було постановлено помилкове рішення. 
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення нею вимог п.2.5 ПДР України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП — скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя