Справа № 214/4865/25
2/214/2197/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
11 березня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: 
головуючого – судді Попова В.В.,
при секретарі – Кікіни А.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Захарова Марина Володимирівна, до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа – Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіда Євгеній Михайлович, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд надати їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті її дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини та у зв`язку з цим отримала від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.М. відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак позивач вважає, що пропустила установлений законом строк із поважних причин, з огляду на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - рідний дядько позивача та рідний брат батька позивача - відповідача у цій справі. Він був самотнім, проживав сам, інших родичів не мав, спадкоємці першої черги відсутні, так як він розлучився ще в молодості, у шлюбі дітей не мав, і прожив все життя сам. Єдиними родичами та спадкоємцями за законом померлого є відповідач у цій справі (друга черга) та позивач у цій справі (п`ята черга і спадкоємець за заповітом). Так, оскільки ОСОБА_3 , за життя, відчував теплі родинні почуття до позивача, власних дітей не мав, то за життя, а саме 06 жовтня 2021 року склав заповіт на ім`я позивача, яким заповів їй все своє майно. Між тим, із початком повномасштабної війни, позивач 05 березня 2022 року виїхала за кордон, через пункт пропуску «Шегині-Медика», так як має неповнолітню дочку, з метою забезпечення безпеки дитини, а у подальшому, 21 квітня 2022 року, вона прибула до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, де мешкає і дотепер, зараз фактично у м. Единбург, де вона і працює. Так як позивач із квітня 2022 року живе і працює у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, де їй було дуже складно налагодити своє життя і життя дитини, а також за умовами прихистку вона не може на значний термін полишати країну, враховуючи окрім того і складність дороги до України, то відповідач у цій справі, побоюючись, що дочка все кине і поїде назад до України, в результаті чого втратить всі надбання на новому місці та прихисток, приховав від неї відомості про смерть дядька – спадкодавця ОСОБА_3 . Однак, у перших числах лютого 2025 року, коли позивач повідомила відповідача, що висилає йому з матір`ю та дядьку посилку з невеликими подарунками і різними смаколиками, відповідач розплакався і повідомив, що її дядько помер ще в липні і вони його поховали, а їй він не повідомив про його смерть, так як не хотів, щоб вона переживала і приїздила, щоб не втратила роботу і прихисток, та, окрім того, він вважав, що на період воєнного стану прийняття спадщини не обмежується ніяким строком. Так, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та з метою прийняття якої позивач 12 лютого 2025 року оформила у м. Единбург, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, довіреність на ім`я відповідача. Відповідач на спадщину не претендує, але через його дії і необізнаність про смерть дядька, тобто спадкодавця ОСОБА_3 , позивач пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Разом із тим, поки видана позивачем довіреність пройшла процедуру проставляння апостилю, а потім дійшла поштою до України, була перекладена, то вже настало 02 квітня 2025 року. 11 квітня 2025 року, відповідач, як повноважений представник позивача за довіреністю, в її інтересах звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.М., із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2025 року, через пропуск позивачем строку для прийняття спадщини. Таким чином, позивач вважає, що зазначені причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, а тому звернулась до суду з даним позовом. 
Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, але її представник надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача.
Відповідач також у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій пред`явлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив, що на спадщину не претендує та просив суд розглянути справу за його відсутності.
Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіда Є.М. у підготовче судове засідання також не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а також у виконання ухвали суду про витребування доказів, надав до суду завірену належним чином копію матеріалів постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, суд уважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв, зазначивши наступне.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача у цій справі та рідний брат відповідача у цій справі – ОСОБА_3 .
Як убачається зі змісту позову та матеріалів справи, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного йому за життя майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Заповіту від 06.10.2021 року, ОСОБА_3 , за життя, зробив розпорядження на випадок своєї смерті, а саме спадкоємцем всього належного йому майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, призначив ОСОБА_1 – позивача у цій справі.
З метою прийняття спадщини, що відкрилась після смерті дядька, позивач через свого представника, в особі свого батька, 11 квітня 2025 року звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбіди Є.М. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала постанову відмову у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що нею пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року по справі №591/1271/18 вказав, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року по справі №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 року по справі №643/3049/16-ц, від 11.11.2020 року по справі №750/262/20, від 03.03.2021 року по справі №145/148/20.
У постанові від 28.03.2022 року по справі №750/2158/21 Верховний Суд зазначив, що поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Так, з урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Разом з тим, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Таким чином, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Таким чином, як убачається зі змісту позову та матеріалів справи, позивач не звернулась у встановлений законом строк із заявою щодо прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її дядька, оскільки з 05 березня 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України тапочатком повномасштабної війни, виїхала за кордон та 21 квітня 2022 року прибула до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, де мешкає та працює і дотепер, а також у зв`язку з її необізнаністю про смерть спадкодавця, що на думку суду вказує на наявність у позивача причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення дій в межах строку для прийняття спадщини, що об`єктивно завадили їй у визначений ЦК України строк звернутись до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини та, що вказує на поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та на наявність у зв`язку з цим підстав для задоволення позову, враховуючи при цьому визнання відповідачем пред`явлених позовних вимог та те, що з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи те, що при дослідженні наданих приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. матеріалів постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, судом установлено, що спадщина після смерті дядька позивача залишилась відкритою та ніким не прийнята, будь-які інші особи на зазначену спадщину не претендують.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на відсутність вимог про їх компенсацію, суд вважає за можливе залишити понесені позивачем судові витрати за останньою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 141, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, – 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк у 2 (два) місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.