703/5328/23 
1-кп/703/153/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

08 квітня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження від 04.10.2023 за № 12023250350000760 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сміла, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_5 , під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, який неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 з 18.08.2023 строком на 90 діб, ОСОБА_5 , маючи не погашену судимість за злочини проти власності, достовірно знаючи, що на всій території України діє вищевказаний особливий режим, 23.09.2023 близько 09 год. 22 хв., повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у торгові залі приміщення будівельного магазину «Маяк», що по вул. Мазура, 21-а у м. Сміла Черкаського району Черкаської області, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, вчинив крадіжку чужого майна, а саме зарядного пристрою Vitals master Smart 3000 та перетворювача напруги YATO з джерела 12 В DC у 230 В, 500 Вт, котрі були розміщені на полиці стелажу, вартість яких, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/11664-ТВ від 10.10.2023, становить 1129 грн та 2965 грн, відповідно, після чого з місця скоєння злочину зник, завдавши ФОП ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 4094 грн.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим повністю у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Надав суду покази, якими повністю підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, яке зазначене в обвинувальному акті. Зокрема підтвердив факт вчинення крадіжки, та пояснив, що у вказану дат та час в обвинувальному акті, він зайшов до магазину «Маяк», що в районі РПЗ м. Сміла, роздивлявся, товари. Коли побачив, що у торгівельній залі нікого немає, вчинив вчинити крадіжку електроприладів, взявши їх з полиці та поклавши до рюкзака. Після чого з магазину вийшов. Товари він продав, коштами розпорядився на власний розсуд. Шкоду не відшкодував, цивільний позов визнав у повному обсязі, висловив готовність відшкодувати шкоду потерпілій. Запевнив суд, що у повній мірі усвідомив неправомірність своїх дій та жалкує щодо вчиненого, розкаюється, обіцяє, що такого більше не повториться.
Потерпіла ФОП ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, який прийнятий судом до спільного розгляду з даним кримінальним провадження, а також подала до суду заяву, у якій просила розгляду кримінального провадження провести без її участі.
Заслухавши думки учасників судового провадження, зважаючи на можливість з`ясування всіх обставин під час судового розгляду за відсутності в судовому засіданні потерпілої, судом, відповідно до приписів ст.325 КПК України, ухвалено проводити судовий розгляд без участі потерпілої.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікуються як тяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Як обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_5 покарання положень ст.69 КК України.
За таких обставин суд призначає ОСОБА_5 основне покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Разом із цим суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого не застосовувався. Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно зі ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження ФП ОСОБА_6 звернулася з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_5 на її користь матеріальної шкоди у сумі 4763,00 грн та моральної шкоди у сумі 3000,00 грн.
Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За приписами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При вирішення цивільного позову, суд враховує, що потерпілою заявлено на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 4763,00 грн.
Разом з тим, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/11664-ТВ від 10.10.2023, завданий ФОП ОСОБА_6 матеріальний збиток становить загальну суму 4094 грн. Відтак, суд приходить до висновку, що саме така сума матеріального збитку підлягає до задоволення.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При вирішенні цивільного позову суд враховує, що ОСОБА_5 позовні вимоги потерпілої визнав у повному обсязі, за вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, разом з тим, суд вважає що цивільний позов необхідно задовольнити частково в сумі 4763 грн 00 коп., саме така сума матеріальної шкоди знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 956,00 грн.
Керуючись ст.100, 124, 349, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 65, 66, 67, 75, 76, ч.4 ст.185 КК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 4094,00 грн, а також 3 000,00 грн моральної шкоди, які завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в сумі 956,00 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-оптичний носій інформації (диск DVD-R) із записом камер відеоспостереження за 23.09.2023 із приміщення будівельного магазину «Маяк» по вул. Мазура, 21-а у м. Сміла Черкаської області, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження – залишити там же. 
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 

Головуючий: ОСОБА_1