Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Справа№200/847/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бурдужа Анна Валеріївна (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернулась через підсистему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, 03049, м. Київ, пр-т Повітряних Сил, 6) про визнання дій протиправними оформлені пунктом 12 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25 вересня 2025 року №483/975 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК серія ДОН-07 №039346 від 16.04.2010 року та серії 12 ААГ №858480 від 15.11.2024 року у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2010 рік), в сумі 260700 (двісті шістдесят тисяч сімсот) грн.00 коп.; зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2024 року, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2024, тобто того року, в якому встановлено інвалідність через поранення, отримане при виконанні бойового завдання у травні 2024 року і яке не пов`язане з попередньою інвалідністю.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи правом на подання відзиву на позов не скористався.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, судом встановлено наступне.
Відповідно матеріалів справи позивачу у червні 2013 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, що підтверджується: довідкою МСЕК Серія 10ААВ №441046 про встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності без строку з 01.06.2013 року на підставі акту МСЕК №751; довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 10 ААА №246060 про повторний огляд ОСОБА_1 06.06.2013 року з 3-ю групою інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності 40 відсотків з 06.06.2013 року-без строку на підставі акту МСЕК №751. 
З 23.11.2022 року позивач проходив службу у Збройних Силах України та брав безпосередню участь у бойових діях та заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у складі в/ч НОМЕР_3 на території Донецької області, що підтверджується довідкою виданою сержанту запасу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2024 року №362.
Довідкою виданою в/ч НОМЕР_3 від 28.08.2024 року №1558/3608 підтверджено участь позивача у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України – з 23.11.2022 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 .
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 від 22.09.2023 року та є ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_5 від 08.04.2025 року виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З довідки від 05.06.2024 року №1553/154 виданої ВЧ НОМЕР_6 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) вбачається, що 29.05.2024 позивач будучи сержантом із матеріального забезпечення механізованої роти військової частини НОМЕР_3 та перебуваючи в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_6 , отримав вибухову травму. Акубаратравма. Закрита черепно-мозгова травма. Струс головного мозгу. Забита травма правої скроневої ділянки, тім`яної ділянки. Рубана рана підборіддя, забій грудної клітки, забій лівого стегна, яка є такою що пов`язана із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби по відсічі і стрибанню збройної агресії Російської Федерації. Під час події зазначений військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту (бронижилет, шолом), ознак алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння не виявлено. Отримана травма не пов`язана з вчиненням кримінальних чи адміністративних правопорушень, навмисним спричиненням собі тілесних ушкоджень чи іншої шкоди своєму здоров`ю або спробою самогубства.
Відповідно до довідки ВЛК від 18.06.2024 року №337/2 виданої КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» сержант військової служби за мобілізацією ОСОБА_1 (військова частина НОМЕР_3 ) в ЗСУ з серпня 2022 року, призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 , сержант матеріально-технічного забезпечення, якому проведено медичний огляд ВЛК КНП «ТОКЛ`ТОП «18» червня 2024 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва: стан після ВТ (Y 36.2). ВОСП м`яких тканин голови і обличчя (S00.9). Закрита травма грудної клітки (S20.2). Лівобічний посттравматичний пневмоторакс (S27.0). Серома п/о рубця підборіддя. Акубаротравма (29.05.2024) (Т70.0). Гостра двобічна посттравматична сенсоневральна приглухуватість (H90.6) при сприйнятті шепітної мови на праве вухо 4.0 та на ліве вухо 5.0. Посттравматична ретинопатія обох очей (H35.2). Ліковано оперативно (29.05.2024)-ПХО ран,), дренування лівої плевральної порожнини, (04.06.2024)-ВХО рани підборіддя. В даній довідці зазначено, що травма пов`язана з захистом Батьківщини (довідка командира частини про обставини травми НОМЕР_6 від 05.06.2024 року №1553/145).
У довідці Серія КИО 2 №008583 КЗ КОР «Обласного бюро МСЕ» Білоцерківська міжрайонна медико-соціальна експертна комісії вказано, що позивач втратив працездатність - 25 відсотків з 15.11.2024 року у зв`язку з травмою пов`язаною з захистом Батьківщини. Підстава акт №2250 огляду МСЕК.
Позивачу встановлена 2 група інвалідності довічно з 15.11.2024 року, зазначивши причину інвалідності-травма пов`язана з захистом Батьківщини, підстава-акт МСЕК №2250 КЗ КОР «Обласного бюро МСЕ» Білоцерківська міжрайонна медико-соціальна експертна комісії, що підтверджено довідкою МСЕК Серії 12 ААГ №858480 від 19.11.2024.
25.11.2024 року позивачу видано посвідчення серія НОМЕР_7 Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради.
Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.09.2025 року, відповідно до постанови КМУ №975 від 25.12.2013 року в п.12 зазначено-сержанту в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), звільненого 22.08.2024 року, який є особою з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК СЕРІЇ дон-07 №039346 від 16.04.2010 року та серії 12 ААГ №858480 від 15.11.2024 року призначено у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року в якому вперше встановлена інвалідність в сумі 260700 грн.
13.06.2026 позивач, не погодившись з таким розрахунком суми допомоги звернувся до Уповноваженого Верховної ради з прав людини, з проханням роз`яснити чи дійсно він вірно отримав розмір одноразової грошової допомоги.
Листом від 16.01.2026 року Уповноважений ВР з прав людини повідомив позивача, що до компетенції сплати одноразової допомоги віднесено Міністерство оборони України, куди необхідно звернутись та витребувати протокол засідання комісії про призначення такої допомоги.
21.01.2026 року листом №220/13/805 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України надав відповідь уповноваженому Верховної ради України з прав людини та позивачу.
Відповідно до листа Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 21.01.2026 року 220/13/805 зазначено, що звернення позивача за дорученням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності, було розглянуто та зазначено, що з питань, які належать до повноважень Департаменту, повідомляється, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям здійснюється в порядку і на умовах, установлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 “Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві” (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності - є дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Пунктом 17 Порядку визначено в яких розмірах прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, призначається допомога.
Відповідно до Закону України “Про державний бюджет України на 2010 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб визначено у розмірі 869, 00 грн. За результатами розгляду документів, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивачу встановлено третю групу інвалідності первинно в 2010 році (довідка МСЕК серія ДОН-07 № 039346 від 16.04.2010) внаслідок загального захворювання, а під час повторного переогляду встановлено другу групу інвалідності (довідка МСЕК серія 12 ААГ № 858480 від 15.11.2024) внаслідок травми, пов`язаною з захистом Батьківщини.
Тому Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 25.09.2025 (протокол № 483/975) прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2010 рік) (869 грн х 300=260 700 гри), яку позивач отримав.
Крім цього, у листі зазначено, що у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 значиться, що відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності має визначатися відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення правовідносин (у даному випадку на час повторного переогляду).
Отже, спір виник через неналежне нарахування державної грошової допомоги, у зв`язку з чим, позивач наполягає на обчисленні державної грошової допомоги розміру з прожиткового мінімуму 2024 року – часу встановлення групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, тоді як відповідач застосував показник 2010 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховується, що частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
В частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 05 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), відповідно до статті 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом №2011-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини другої зазначеної статті передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).
У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців здійснюється відповідно до Порядку № 975.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;
- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як передбачено абзацами 1, 3 підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
З аналізу положень статей 16, 16-2, 16-3 Закону № 2011-XII та Порядку № 975 убачається, що підставою для призначення одноразової грошової допомоги є виключно встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності, які настали внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, у тому числі у зв`язку із захистом Батьківщини, оскільки зазначеними нормативними актами чітко визначено, що таке право виникає лише у випадках поранення, контузії, травми, каліцтва, отриманих під час проходження військової служби, або захворювання, прямо пов`язаного з її виконанням.
Відтак лише встановлення інвалідності з вищенаведених вище причин, породжує у військовослужбовця або особи, звільненої з військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, юридичне значення має саме факт первинного встановлення інвалідності у зв`язку з проходженням військової служби, адже він визначає момент виникнення права на виплату та прожитковий мінімум, з якого має обчислюватися її розмір.
Натомість випадки встановлення інвалідності з причин, що не мають зв`язку з виконанням військового обов`язку (побутова травма, загальне захворювання тощо), не підпадають під дію спеціального правового регулювання та не можуть визначати дату для обчислення розміру одноразової грошової допомоги. Інше тлумачення фактично розширювало б межі застосування Закону № 2011-XII та Порядку №975 на категорії осіб, які не зазнали ушкоджень здоров`я у зв`язку з виконанням військового обов`язку, що суперечило б як їхній меті, так і соціальному призначенню.
Отже, для правильного застосування Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 вирішальне значення має не будь-який факт встановлення інвалідності як такий, а саме той факт, який прямо пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби чи захистом Батьківщини. Лише з цього моменту виникає право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011-ХІІ, та визначається розмір такої допомоги.
Відповідно матеріалів справи, позивачу у 2013 році було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку і яка не пов`язана з виконанням обов`язків військовослужбовця та на підставі довідки МСЕК серія ДОН-07 №039346 від 16.04.2010 року відповідачем нараховано позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2010 рік).
Проте згодом, за інших обставин - під час безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях та під час захисту Батьківщини - позивач отримав вибухову травму, внаслідок чого йому з 15.11.2025 року встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Таким чином, позивач у різний час отримав два окремі ушкодження здоров`я, різні за своєю природою та правовими наслідками: у 2010 році - внаслідок нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби; у 2024 році - у ході виконання бойових завдань, що підтверджується встановленням у 2024 році ступеня втрати працездатності та інвалідності ІІ групи у зв`язку із захистом Батьківщини.
Предметом спору, що виник у цій справі, є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, інвалідність якого встановлено саме під час проходження військової служби, у зв`язку із захистом Батьківщини.
Оскільки у випадку позивача вперше інвалідність ІІІ групи була встановлена у 2010 році (довідка МСЕК СЕРІЇ дон-07 №039346 від 16.04.2010 року) з причин, що не підпадають під регулювання статей 16, 16-2, 16-3 Закону № 2011-XII та Порядку № 975, такий факт не породжував права на отримання одноразової грошової допомоги. Лише встановлення інвалідності ІІ групи 15.11.2024 року у зв`язку з травмою, безпосередньо пов`язаною із захистом Батьківщини, є первинним юридичним фактом у межах спеціального правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю та визначає момент виникнення права на виплату останньої.
Таким чином, саме 2024 рік є відправною точкою для визначення розміру одноразової грошової допомоги, і вона має обчислюватися виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року. Будь-які посилання відповідача на 2010 рік як на момент «первинного встановлення» інвалідності є необґрунтованими, оскільки той факт інвалідності не підпадав під сферу дії спеціального законодавства, спрямованого на соціальний захист військовослужбовців.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зобов`язання Міністерства оборони України виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи із розрахунку прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 01.01.2024 року.
Крім того, за твердженням сторін при нарахуванні одноразової грошової допомоги до уваги, в тому числі, була взята довідка МСЕК Серії 12 ААГ №858480 від «15.11.2024 року». Проте, як встановлено судом, відповідна довідка датована «19.11.2024 року», а інвалідність позивачу встановлено з 15.11.2024 року. Отже, належною датою слід вважати 19.11.2024 року, як зазначено у довідці.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З метою повного захисту прав позивача, враховуючи неналежне нарахування позивачу державної грошової допомоги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України, оформлені пунктом 12 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25 вересня 2025 року №483/975 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК серія ДОН-07 №039346 від 16.04.2010 року та серії 12 ААГ №858480 від 19.11.2024 року у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2010 рік), у сумі 260700 грн.
Зобов`язати Міністерство оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, 03049, м. Київ, пр-т Повітряних Сил, 6) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2024, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням вже виплаченої суми допомоги.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя О.О. Кошкош