Справа № 573/2604/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №15005 від 09.07.2024 року у загальному розмірі 51 800,00 грн та понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн і на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.07.2024 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №15005, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн, строком на 365 днів (до 09.07.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних).
ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Натомість відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, не повернув суму кредиту, в зв`язку з чим виникла заборгованість, що порушує умови кредитного договору.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 51 800,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за кредитом; 43800,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 09.07.2024 року по 09.07.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом та Графіку платежів.
На підставі викладеного, позивач просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі та стягнути із відповідача на його користь заборгованість у зазначеному розмірі та судові витрати.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 08.01.2026 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи в суді належним чином повідомлений. Відповідачу на адресу реєстрації місця його проживання судом направлялась копія ухвали про відкриття провадження. Поштове відправлення суду провернулось без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно положень ч.7 та 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII (далі Закон №675-VIII) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( п.12 ч.1 ст. 3 Закону 675-VIII ).
Відповідно до ч.3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 Закону № 675-VIII).
За правилом ч.8 ст. 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладенням на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання.
На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно із ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що на підставі укладеного 09.07.2024 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та відповідачем кредитного договору №15005, останній отримав кошти в розмірі 8 000,00 грн, строком на 365 дні з 09.07.2024 року по 09.07.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних) шляхом безготівкового зарахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 . (матеріали в електронному вигляді)
Вказаний договір підписаний відповідачем 09.07.2024 року о 10:19:00 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 290365 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua.
Відповідачем також підписано Додаток №1 до вищевказаного договору, у якому сторони узгодили порядок сплати платежів за користування кредитними коштами, електронним підписом підписано також Паспорт споживчого кредиту. (матеріали в електронному вигляді) 
Відповідно до п.п. 2.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних).
Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. кредитного договору становить 365 днів.
Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів ставлять кожні 30 днів, що відображено в графіку платежів
Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, нарахування процентів за кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Кредитні кошти в розмірі 8 000,00 грн були перераховані відповідачу 09.07.2024 року о 07:19:05 на платіжну картку НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ "ПрофітГід", квитанція №:42050-95453-86164 від 09.07.2024 року. (матеріали в електронному вигляді)
Окрім того, виконання умов договору з боку кредитора також підтверджується наданою на запит суду інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про належність банківської картки № НОМЕР_3 відповідачу та випискою про рух грошових коштів, за період часу з 09.07.2024 року по 17.07.2024 року у якій міститься безготівкове зарахування 09.07.2024 року грошових коштів в розмірі 8 000,00 грн на зазначений картковий рахунок. Крім того, з виписки по рахунку відповідача за період з 09.07.2024 року по 17.07.2024 року вбачається рух коштів, тобто ОСОБА_1 користувався наданими позивачем кредитними коштами на власні потреби, зокрема здійснював оплату покупок, переказ коштів, тощо. (а.с.47-49)
Таким чином, встановлені вище обставини підтверджують факт укладання між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії договору, тобто всі необхідні істотні умови кредитування, а також підтверджують факт зарахування грошових коштів на картку відповідача згідно умов Договору.
Суд враховує, що доказами, які підтверджують зарахування коштів, наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.
Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, факт надання відповідачу кредитних коштів, шляхом безготівкового зарахування на банківську картку останнього, тобто виникнення між позивачем та відповідачем кредитного зобов`язання на підставі Договору №15005 на вищезазначених умовах. Позивач належним чином виконав своє зобов`язання за цим Договором, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів, натомість відповідач свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором, належним чином не виконав.
Будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.
У зв`язку з не поверненням суми кредиту у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8 000,00 грн.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про належне виконання ним умов Договору та погашення суми кредиту в добровільному порядку, а тому вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 8 000,00 грн суд вважає обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, і такою що підлягає задоволенню.
При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення зазначеної суми кредиту протягом усього періоду кредитування. 
Позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача несплаченої суми нарахованих відсотків за період з 09.07.2024 року по 09.07.2025 року, яка складає 43 800,00 грн. Вказує, що відсотки нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом та Графіку платежів. Сума заборгованості підтверджена детальним розрахунком за кредитним договором №15005 від 09.07.2024 року, який долучений до матеріалів справи. (матеріали в електронному вигляді)
Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. 
Згідно п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц, в якій зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймалися, особливий період не скасовано, і триває по теперішній час.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який неодноразово продовжений і на даний час діє.
До матеріалів справи долучено Довідку військової частини від 13.09.2024 року № 703, згідно якої солдат за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині Державної спеціальної служби транспорту з 16.08.2024 року.(а.с.42)
Долучено також фотокопії військового квитка та посвідчення учасника бойових дій. (а.с.42 на звороті-43, матеріали в електронному вигляді) 
З огляду на викладене, відповідач як військовослужбовець, який перебуває на військовій службі, в силу положень п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не має сплачувати проценти за невиконання зобов`язань за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду, який діє і по теперішній час.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за процентами в розмірі 43 800,00 грн.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).
Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в сумі 8 000,00 грн, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Щодо стягнення судових витрат по справі, то суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.
У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №3749 від 27.10.2025 року про сплату позивачем судового збору у сумі 2 422,40 грн. (а.с.9)
Зважаючи на положення ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 374,02 грн. (8 000,00 грн х 100 / 51 800,00 грн = 15,44%; 2 422,40 грн. х 15,44% = 374,02), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, на підтвердження якої надано: Договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024 року; Акт приймання передачі наданих послуг №73 від 30.09.2025 року; витяг з Реєстру №1 до Акту приймання передачі наданих послуг №73 від 30.09.2025 року, згідно якого загальна вартість послуг зі складання та подання позовної заяви відносно ОСОБА_1 становить 10 000,00 грн; платіжну інструкцію №3403 від 30.09.2025 року щодо оплати за надання юридичних послуг. (матеріали в електронному вигляді)
Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1 544,00 грн (8 000,00 грн х 100 / 51 800,00 грн = 15,44%; 10 000,00 грн. х 15,44% = 1 544,00), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором №15005 від 09.07.2024 року у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ»  витрати по сплаті судового збору у сумі 374 (триста сімдесят чотири) гривні 02 копійки. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири) гривні 00 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2026 року.

Суддя        О.А. Степаненко