Справа № 296/7966/25
2/296/634/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Петровська М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
встановив:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прокоф`єв Богдан Іванович, звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, починаючи з 16 липня 2025 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років;
- покласти всі судові витрати на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 . ОСОБА_3 з червня 2023 року проживає разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 досяг повноліття та продовжує навчання у Державному університеті «Житомирська політехніка» за спеціальністю 125 «Кібербезпека та захист інформації», у зв`язку з чим не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Навчання ОСОБА_3 та всі його матеріальні потреби повністю оплачує позивач. Відповідачка є працездатною, однак у добровільному порядку аліменти на сина не сплачує, освітній розвиток сина не забезпечує.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачка ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялась на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачка повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , та його батьками записані сторони по справі: ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/009302480 від 10.07.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 11.01.2024 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно наявних в матеріалах справи витягу з реєстру територіальної громади №2025/009283759 від 10.07.2025 та відповіді на запит суду, яка надійшла з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копії акту про фактичне проживання від 01.07.2025, підписаного головою ОСББ "Івана Мазепи 19-А" Музикою В.Ф. вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 з червня 2023 року і по даний час.
У відповідності до довідки від 18.06.2025 № 781, виданої в.о. декана факультету інформаційно-комп`ютерних технологій, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми, спеціальність 125 «Кібербезпека та захист інформації», першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, договірної основи навчання факультету інформаційно-комп`ютерних технологій Державного університету «Житомирська політехніка» ІV рівня акредитації. Термін навчання: початок 01.09.2024, закінчення 30.06.2028.
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00055538998 від 24 грудня 2025 року, ОСОБА_4 20.01.2016 одружилась з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому, згідно з положеннями статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №6 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Положеннями частини 1 статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 СК України, а також те, що ОСОБА_3 на даний час є повнолітнім, навчається у Державному університеті «Житомирська політехніка» на денній формі з терміном навчання до 30 червня 2028 року та у зв`язку із цим не має можливості працювати та отримувати доходи, потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням (на навчальне приладдя, харчування, одяг тощо).
Суд також бере до уваги те, що відповідачка є особою працездатного віку, відомості про наявність у неї інших осіб на утриманні, тяжкого стану здоров`я, в матеріалах справи відсутні.
Відповідачка на спростування доводів позивача в частині обгрунтованості розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, будь-яких доказів не надала.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час його навчання, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів 16 липня 2025 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати.
Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.
Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. 
Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 -284, 352 ЦПК України,  -
ухвалив:
Цивільний позов ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2  (Житомирська область, Андрушівський район, с.Гальчин, РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 16 липня 2025 року та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судових витрат по сплаті судового збору.
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 26 лютого 2026 року.

Суддя М. В. Петровська