Справа № 175/5479/25
Провадження № 1-кп/175/751/25
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 березня 2026 року      селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (дистанційно),
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №120250533900000092 за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь, Донецької області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, який не має на утримані малолітніх дітей, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом, сержанта із матеріального забезпечення 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 грудня 2024 року N?447-РС сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення, 1 мотопіхотної роти, військової частини НОМЕР_1 . Згідно зі ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України) сержант ОСОБА_7 , як військовослужбовець, зобов?язаний свято непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, . беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, пам?ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому. Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі Закон), аналоги наркотичних засобів і психотропних речовин заборонені до обігу на території України речовини синтетичні чи природні, не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року N?770 (далі Переліку), хімічна структура та властивості яких подібні до хімічної структури та властивостей наркотичних засобів і психотропних речовин, психоактивну дію яких вони відтворюють.
Також, відповідно до ст. 13 Закону на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.
Разом з цим, відповідно до ст. 25 Закону зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.
Згідно з вимогами ст.ст. 25-28 Закону придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.
Проте, сержант ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин:
Так, у зв?язку з виконанням завдань за призначенням, пов?язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова . частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області. 
Сержант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді сержанта із матеріального забезпечення 1 мотопіхотної роти, військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у військовому званні сержанта, в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в порушення вимог Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" і ст.ст. 1, 4, 7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», посягаючи на суспільні відносини в сфері обігу психотропних речовин, 25 березня 2025 року, у вечірній час доби перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, яка розташована по вулиці Остапа Вишні, в м. Краматорську, Донецької області, побачив на землі зіп-пакет, перемотаний чорною ізолюючою стрічкою та взяв його до рук. Відкривши вказаний зіп-пакет, ОСОБА_7 , будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини, виявив речовину білого кольору, порошкоподібного походження та переконавшись, що дана речовина є психотропною, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для особистого вживання без мети збуту, в великому розмірі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, поклав вищевказаний зіп-пакет до правої кишені вдягнених на нього штанів, тим самим незаконно придбав та почав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для особистого вживання, без мети збуту, в великому розмірі.
25 березня 2025 року в період часу з 17 години 06 хвилини по 17 годину 13 хвилину, під час огляду місця події, за адресою: Донецької області, м. Краматорськ, навпроти будинку N?119, по вул. Богородична, відповідно до положень п. 7 ст. 8 3У «Про правовий режим воєнного стану» та постанови КМУ від 29.12.2021 року N?1456 «Про затвердження порядку перевірки документів у осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», з метою перевірки документів та на запитання про зберігання заборонених речей в обігу, ОСОБА_7 добровільно надав для огляду працівникам поліції зіп-пакет, в якому знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP - 1,5414 г., що є великим розміром, яку останній умисно, незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великому розмірі, без мети збуту.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
У цьому кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 14 квітня 2025 року, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до умов наданої угоди, прокурор та обвинувачений уклали цю угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 309 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також взяв на себе зобов`язання надавати під час судового розгляду цього кримінального провадження показання, які викривають його протиправні дії. 
Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. 
Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України кваліфіковано правильно, це кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.
Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України. 
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.
Мотиви призначення покарання
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Відповідно до матеріалів, які характеризують особу, обвинувачений не одружений, на військовій службі характеризується позитивно, раніше не судимий.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. 
Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд вважає, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд
Кримінальним правопорушенням шкода державі - не заподіяна.
Цивільний позов під час досудового слідства -не заявлено.
Спеціальна конфіскація - не застосовується.
Розмір витрат на залучення експертів підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими, відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 14.05.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №120250533900000092.
ОСОБА_6  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень. 
Після набрання вироком законної сили речовий доказ по кримінальному провадженню порошкоподібна речовина масою 1,8403 г, яка була передана для зберігання до камери схову Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області – знищити.
Матеріали кримінального провадження №120250533900000092 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при ньому.
Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави витрати пов`язані із проведенням експертиз у сумі 1591 грн 80 копійок. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 19 березня 2026 року. У відповідності до положень ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини вироку.

Суддя                         ОСОБА_1