Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
Справа №348/195/26
Провадження № 2/348/644/26

23 березня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської областіцивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Процесуальні дії у справі.
29.01.2026 ТзОВ "Бізнес Позика" пред`явило позов, відповідно до якого проситьстягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором в розмірі 33900,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог наведено таке.12.12.2024 між сторонами було укладено договір №518987-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Позивач надіслав відповідачу пропозицію укласти кредитний договір, на визначених умовах. 12.12.2024 відповідач прийняла пропозицію щодо укладення кредитного договору. Позивач надіслав відповідачу одноразовий ідентифікатор на вказаний відповідачем номер телефону. На виконання п.1 договору кредиту, ТзОВ "Бізнес Позика" надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, а тому у неї виникла заборгованість у розмірі 33900,00 гривень, з яких: 10000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 16900,00 гривень - заборгованість за процентами, 5000,00 гривень - заборгованість за ст.625 ЦК України, 2000,00 гривень - заборгованість за комісією. 
30.01.2026 суд прийняв до розгляду позовну заяву і відкрив провадження у справі, постановивши проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребував докази по справі.
23.03.2026 представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
23.03.2026 відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала, строк на подання відзиву закінчився. Враховуючи наведене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд встановив:
12.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та  ОСОБА_1 було укладено договір №518987-КС-001, про надання кредиту. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 10000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. Договір було укладено у електронній формі. Відповідач підписала його електронним цифровим підписом. Тарифи за користування кредитом визначені у договорі. Строк дії договору до 29.05.2025, відсоткова ставка - 1% на день, комісія - 2000,00 гривень.
Згідно з випискою АТ КБ "ПриватБанк" відповідачу 12.12.2024 були перераховані кредитні кошти у розмірі 10000,00 гривень.
Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача станом 07.01.2026 утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 33900,00 гривень, що складається з: 10000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 16900,00 гривень - заборгованість за процентами, 5000,00 гривень - заборгованість за ст.625 ЦК України, 2000,00 гривень - заборгованість за комісією.
Оцінка суду.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Судом встановлено, що відповідач отримала кошти за вищевказаним кредитним договором. Заборгованість за ним не погасила, хоча відповідно до умов договору зобов`язана повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі, обумовлені умовами кредитування, з якими відповідач була ознайомлена. Враховуючи наведене, в цій частині позов підлягає до задоволення.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК Українита доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча позивач і нарахував відповідачу 5000,00 гривень на підставі ст.625 ЦК України, проте п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що такі суми у період воєнного стану не можуть бути стягнені з відповідача. У зв`язку із викладеним, така позовна вимога не підлягає до задоволення.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2269,72 гривень.
Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,
ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 28900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" судовий збір у розмірі 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень 72 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його постановлення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", ідентифікаційний код 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411.
Відповідач -  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання:  АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 23.03.2026. 

Суддя Матолич В.В.