Справа № 192/3654/24 
Провадження № 2-о/192/2/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

09 квітня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі 

головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання - Короти Л. С., 
представника заявниці – адвоката Гусак О. Л. в режимі відеоконференції,
заінтересованих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,   ОСОБА_1 , Дніпровській відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В :

Представниця заявниці – адвокат Гусак О. Л. 20 грудня 2024 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що загиблий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є заявниця – ОСОБА_3 . 
На обґрунтування заяви посилається на те, що заявниця з вересня 2014 року до березня 2015 року мешкала разом з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу однією сім`єю, а в червні 2015 році народила сина – ОСОБА_6 . Відомості про його батька були записані відповідно до положень ст. 135 Сімейного кодексу України. Не зважаючи на вказане, ОСОБА_4 визнавав своє батьківство відносно дитини, піклувався про нього, періодично навідував та допомагав матеріально в його утриманні. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання в с. Ольгівка Курської області РФ. 
У зв`язку з необхідністю оформлення виплат і надання пільг дитині загиблого військовослужбовця, заявниця просить заяву задовольнити та встановити факт батьківства ОСОБА_4 по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 .
У судовому засіданні представник заявниці – адвокат Гусак О. Л. заяву підтримала та пояснила, що заявниця мешкала разом в період з вересня 2014 року по березень 2015 року з ОСОБА_4 . Після народження сина в червні 2015 року, вони знову стали жити разом в квартирі матері ОСОБА_4 , який забирав дитину та заявницю з пологового будинку. У зв`язку з конфліктом, який виник між заявницею та ОСОБА_4 в серпні 2016 року, вони припинили стосунки. Проте ОСОБА_4 визнавав, що є батьком ОСОБА_5 , але не оформив своє батьківство. 
Заявниця до суду не з`явилася у зв`язку з тим, що перебуває на військовій службі (а.с. 10, т.1). 

Заінтересовані особи ОСОБА_2 ,   ОСОБА_1 не заперечували проти задоволення заяви. ОСОБА_2 пояснила, що саме заявниця створювала перешкоди ОСОБА_4 в оформленні його батьківства відносно дитини, а також у спілкуванні з ним.
Представники Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерства оборони України у судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили, а про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Вислухавши пояснення представника заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти батьківства.
Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ народився ОСОБА_5 , батьками якого у свідоцтві про народження записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.11, т.1). 
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 22 вересня 2022 року № 00036931011 судом встановлено, що відомості про батька ОСОБА_7 записані зі слів матері (а.с.13, т.1). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув в с. Ольгівка Курської області Російської Федерації, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 жовтня 2024 року (а.с.16, т. 1), та актовим записом про смерть № 4168 (а.с.76, т. 1). 
Заінтересовані особи ОСОБА_2 ,   ОСОБА_1 є батьками загиблого ОСОБА_4 (а.с. 234, т.1).
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Судом встановлено, що заявниця є особою, яка має право звертатись із вказаною заявою, оскільки є матір`ю дитини, а також те, що відомості про батька дитини в актовому записі про її народження внесені за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 
У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).
Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Отже, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку заявник просить визнати батьком, і дитиною.
Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації №3451/05, § 34, від 07.05.2009).
Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України.
Згідно Висновку експерта від 24 березня 2025 року № 95-МГ та листа про виправлення дати народження дитини (а.с.135, т.1), ОСОБА_4 може бути батьком ОСОБА_5 , матір`ю якого є заявниця ОСОБА_3 , а ймовірність даної події складає не менше ніж 99,9999 % (а.с.100-105, т.1).
Також згідно Висновку молекулярно-генетичної експертизи від 16 лютого 2026 року № 51758, ймовірність того, що ОСОБА_2 є біологічною бабусею ОСОБА_5 складає не менш 99,96% (а.с.94-113, т.2). 
З огляду на викладене, суд дійшов переконання щодо наявності підстав для задоволення заяви у зв`язку з тим, що походження малолітнього ОСОБА_5 від ОСОБА_4 підтверджено як поясненнями представника заявниці, поясненнями заінтересованих осіб, так і висновками генетичних експертиз. 
Заявниця просила суд за результатами розгляду справи внести зміни до актового запису про народження дитини, записавши батьком дитини ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст.ст. 145, 147 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. По батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.
Статтею 134 Сімейного кодексу передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Оскільки судом встановлено, що біологічним батьком ОСОБА_5 згідно досліджених доказів, є загиблий ОСОБА_4 , тому заява в частині внесення змін до актового запису про народження дитини також підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 15, 76, 81, 89, 247, 293, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,   ОСОБА_1 , Дніпровській відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Запоріжжя та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дитини – ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Дніпропетровськ, матір`ю якого є ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. П`ятихатки Дніпропетровської області. 

Внести зміни до актового запису Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області № 121 від 02 липня 2015 року про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Дніпропетровськ, вказавши такі відомості про батька: прізвище – ОСОБА_8 , власне ім`я – ОСОБА_9 , по батькові – ОСОБА_6 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_8 ; громадянство – Україна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 13 квітня 2026 року. 

Суддя Н. О. Щербина