ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 року м. Дніпро Справа № 908/3468/13 (908/2076/24)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Іванова О.Г.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від 21.08.2025р. 
та Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на додаткове рішення від 02.12.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24)

за позовом позивача 1 - Фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, представник - адвокат Погрібна С.О., e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
позивача 2 - Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" (вул. Північне шосе, 20г, м. Запоріжжя, 69600, код ЄДРПОУ 00191247, має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
позивача 3 - Фізичної особи - підприємця Руденка Анатолія Петровича ( АДРЕСА_2 , ідент. № НОМЕР_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Орбіта" (вул. Кремлівська, буд. 63-а, м. Запоріжжя, 69041, код ЄДРПОУ 13636857, не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" (вул. Парковий Бульвар, буд. 12, м. Запоріжжя, 69006, код ЄДРПОУ 38930656, не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , і. к. НОМЕР_3 , не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочину
в межах справи № 908/3468/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", - 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024р. Публічне акціонерне товариство "Запорізький сталепрокатний завод" в особі керуючого санацією арбітражного керуючого Оберемка Р.А. та кредитори боржника - ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець Руденко Анатолій Петрович звернулися до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Орбіта", у якій просили суд:
- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" нерухоме майно (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №644961423101), розміщене на земельній ділянці в м. Запоріжжя по вул. Лермонтова, 31 за кадастровим номером 2310100000:05:019:0058, а саме: Адміністративну будівлю, літ. А, загальною площею (кв.м): 31.8; кафе з літнім майданчиком, літ. Б, загальною площею (кв.м): 103.4; склад, літ. В, загальною площею (кв.м): 7.7; склад, літ. Г, загальною площею (кв.м): 36.6; елінг, літ. Д, загальною площею (кв.м): 58.5; причал, 3;
- скасувати всі рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - водної станції (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 644961423101), розміщене на земельній ділянці в м. Запоріжжя по вул. Лермонтова, 31 за кадастровим номером 2310100000:05:019:0058, а саме: рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Коротич Максима Миколайовича від 09.06.2015 індексний № 21924365; рішення Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької' міської ради Полтавець Дмитра Володимировича від 05.12.2017 індексний № 38532870.
23.07.2025р. від Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" до суду надійшла заява про зміну предмету позову шляхом доповнення останнього вимогою про визнання недійсним правочину у вигляді акту приймання-передачі нерухомого майна, виданий 09.11.2017, протоколу, виданий 08.11.2017, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Водна станція "Дніпро"; свідоцтво про право власності, серія та номер: 38774617, видане 09.06.2015 щодо придбання Товариством з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" цілісного майнового комплексу водної станції "Дніпро", реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 644961423101, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Лермонтова, 31 на земельній ділянці кадастровий № 2310100000:05:019:0058.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.07.2025 року, справу повернуто до розгляду на стадію підготовчого провадження, прийнято до розгляду уточнений предмет позову.
Позовні вимоги мотивовані тим, що правочини щодо створення ТОВ "Bодна станція "Днiпpo" та продаж корпоративних прав боржника у ТОВ "Bодна станція "Дніпро" разом із нерухомим майном є фраудаторними, такими що направлені на виведення майна з активів боржника, вчиненими на шкоду кредиторам, а також враховуючи ту обставину, що результати аукціону з продажу корпоративних прав ТОВ "BC "Дніпро" разом із нерухомим майном визнано недійсними, то у відповідності до ст. 216 ЦК України такі правочини не створюють будь-яких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Також, позивачі зазначали, що оспорювані правочини суперечать нормам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника aбо визнання його банкрутом" та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки інвестиційні вкладення у ТОВ "Водна станція Дніпро" носили формальний характер, а проведення аукціонів з продажу корпоративних прав ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" відбувалось в умовах, коли в торгах приймали участь пов`язані особи. Дії відповідачів щодо набуття спірного майна носили недобросовісний та незаконний характер, а тому ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" продовжує бути власником спірного майна, яке підлягає витребуванню на його користь в силу ст.ст. 387, 388 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника aбо визнання його банкрутом". 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.08.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося  Публічне акціонерне товариство "Запорізький сталепрокатний завод", в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивачів задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, зокрема вказує наступне:
- і створення ТОВ «Водної станції «Дніпро», і продаж 30% частки боржника у новоствореному підприємстві на торгах за низькою ціною з процедурними порушеннями, і продаж ЦМК ВС Дніпро від ТОВ «НВФ «Орбіта» до ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» є єдиним фраудаторним правочином, який складається з трьох окремих фраудаторних правочинів, єдиною метою яких є виведення майна з активів боржника;
- при затверджені плану санації боржника і створенні ТОВ «ВС «Дніпро» були порушені вимоги ст. 34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника aбо визнання його банкрутом", а визнання недійсними плану санації чи відповідних ухвал господарського суду не призведе до відновлення порушеного права позивача, яке може бути поновлено шляхом застосування віндикації згідно положень ст. 388 ЦК України та доданою позовною вимогою про визнання правочину недійсним;
- оскільки на аукціоні (торгах) 06.04.2015 року відчужувалась частка майна ТОВ «ВС Дніпро», яка складалась виключно з майна ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", на торгах відбувалась виключно продаж майна боржника, яке є предметом даного позову. Таким чином, оскільки майно/майнові права боржника, вибуло з його володіння внаслідок порушення порядку проведення аукціону, то у покупців майна/майнових прав відсутні правові підстави для володіння спірним майном/майновими права й таке підлягає поверненню до боржника;
- оскільки ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" не перестало бути власником майна, яке було передано до статутного капіталу ТОВ «ВС Дніпро» та згодом відчужено на скасованих судом прилюдних торгах (аукціонах) та перепродано ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», ефективним способом захисту прав Позивача є віндикація, яка забезпечить повернення позивачу відчуженого поза його волею майна без необхідності звернення до суду за ухваленням додаткових, процесуально зайвих рішень;
- ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» стало власником спірного майна під час розгляду судової справи про визнання недійсним аукціону з продажу частки майна боржника в ТОВ «ВС Дніпро», а учасники ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» та ТОВ НВФ «Орбіта» є родиною та пов`язаними особами, тому мали забезпечити участь ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» під час розгляду справи за результатами, якої було винесено рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 року по справі № 908/3468/13;
- державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності на нерухомість необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17). У даному випадку у ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» були відсутні законні підстави для набуття спірного мана, що є підставою для його витребування на користь боржника;
- суд першої інстанції, приймаючи доводи Відповідача-2 щодо не залучення третьою особою у справу, де ухвалювалось рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 у справі № 908/3468/13, не звернув уваги, що позивачами ці фактори враховані, тому і визнається останній правочин недійсним як такий, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника (в даному випадку ТОВ «НВФ «Орбіта»), тобто фраудаторний правочин;
- ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» не є добросовісною особою у спірних правовідносинах, оскільки матеріалами справи вбачається наявність сімейних відносин між учасниками аукціону з продажу частки боржника у статутному капіталі ТОВ «ВС «Дніпро», а саме між учасниками, директорами та кінцевим беніфіціарним власником ТОВ НВФ «Орбіта» та ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», тобто останнє знало, що отримує майно від особи, яка не має права на його відчуження;
- скаржником було подане до суду клопотання про визнання поважними причини пропуску позовної давності щодо повернення майна ЦМК ВС Дніпро у власність ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод», яке є обгрунтованим, оскільки всі обставини цієї справи щодо виведення майна із активів ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» умисно є заплутаними, щоб ускладнити процес повернення майна, перший позов у цій справі щодо визнання торгів недійсними був своєчасно поданий, а також враховуючи абсолютну бездіяльність колишніх арбітражних керуючих ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод», діяльність яких була направлена лише на виведення майна з активів боржника, що підтвердив Центральний апеляційний господарський суд в своїй постанові від 15.01.2025 у справі № 908/3468/13.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24), розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 02.02.2026р. 
В судовому засіданні 02.02.2026р. по справі оголошено перерву до 30.03.2026р. 
Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) у задоволенні заяви відповідача-2 ТОВ "Велес-Торг, ЛТД" про винесення додаткового рішення про стягнення солідарно з позивачів витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 12 581,56 грн. відмовлено.
До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося  Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД", в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 року у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) - у повному обсязі; ухвалити нове рішення, за змістом якого заяву ТОВ "Велес-Торг, ЛТД" про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) задовольнити; стягнути солідарно з позивачів у справі № 908/3468/13 (908/2076/24), а саме: ОСОБА_2 , ФОП Руденко А.П., ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" на користь відповідача - ТОВ "Велес-Торг, ЛТД" судові витрати останнього пов`язані із розглядом зазначеної справи, а саме витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 12 581,56 гривень.
Апеляційна скарга грунтується на тому, що скаржником при подачі першої заяви по суті справи - відзиву на позовну заяву позивачів, було зазначено орієнтовний розмір судових витрат який він планує понести, та про що свідчить зміст вказаного відзиву, який міститься в матеріалах справи.
Скаржником в процесі розгляду справи, було сплачено 12 581,56 гривень судового збору, докази чого наявні в матеріалах справи, але суд першої інстанції всупереч нормам ст.ст. 123, 129 ГПК України відмовив у стягненні цих витрат з позивачів.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) та приєднано її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24), розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 30.03.2026р.
17.02.2026р. до апеляційного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" про відмову від вимог щодо солідарного стягнення з окремих позивачів у справі № 908/3468/13 (908/2076/24), а саме: ОСОБА_2 , ФОП Руденко А.П. , судових витрат ТОВ «Велес - Торг ЛТД» та які пов`язані із розглядом зазначеної справи, а саме: витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 12 581,56 гривень, а відтак - і від вимог апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 року у справі № 908/3468/13 (908/2076/24 ) у відповідній частині, згідно з якою заявник просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025 року у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) та ухвалити нове рішення, за змістом якого заяву ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) задовільнити частково та стягнути з позивача у справі № 908/3468/13 (908/2076/24), а саме: ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» на користь відповідача - ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» судові витрати останнього пов`язані із розглядом зазначеної справи, а саме: витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4 193,85 гривень (чотири тисячі сто дев`яносто три гривні, вісімдесят п`ять копійок).
Керуючий санацією скаржника, ОСОБА_2. та його представниця у судовому засіданні доводи апеляційної скарги ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» підтримали у повному обсягу та просили її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Велес - Торг ЛТД» просили відмовити через її безпідставність.
ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, посилаючись при цьому на наступне:
- ухвалою Господарського Суду Запорізької області у справі № 908/3468/13 від 03.03.2014 року було затверджено План санації публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", схвалений комітетом кредиторів (протокол засідання комітету кредиторів б/н від 25.02.2014), який передбачав відчуження майна боржника шляхом заміщення активів. У подальшому, до вищезазначеного плану санації вносились зміни та доповнення (ухвала Господарського Суду Запорізької області у справі № 908/3468/13 від 25.04.2014 року). Вказані ухвали суду набули законної сили, та не є скасованими;
- на виконання вказаного плану санації було утворено ТОВ «Водна Станція Дніпро». У подальшому на підставі протокольних рішень засновників вказаної юридичної особи, неодноразово вносились зміни до статутних документів, зокрема здійснювались зміни статутного капіталу Товариства. Зазначені зміни, в установленому Законом порядку вносились до ЄДРПОУ, а за змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою;
- ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» не було учасником судового провадження про визнання недійсним аукціону з продажу частки ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» у статутному капіталі ТОВ «Водна станція Дніпро», а тому рішення судів у вказаному судовому проваджені не створюють правових наслідків для нього, що підтверджено постановою Верховного Суду від 06.02.2025р. у даній справі;
- визначальним при розгляді заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння є дослідження правомірності саме первісного відчуження спірного майна, а не відчуження в ланцюгу перепродажів спірного майна. Аналогічний висновок про застосування норм права, сформульований у п. 43 Постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 18/30, тому вимоги позивачів про визнання недійсним правочину з передачі спірного майна до статутного капіталу ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» є безпідставними;
- доводи скаржника про недобросовісність відповідачів не відповідають обставинам справи та є припущенням керуючого санацією боржника, який сам діє недобросовісно при виконанні своїх повноважень, як і інші позивачі під час розгляду даної справи, що зокрема виразилось у не повідомленні ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» про розгляд справи щодо визнання недійсним аукціону з продажу частки боржника у статутному капіталі ТОВ «Водна станція Дніпро»;
- позивачами пред`явлено позов поза межами строку позовної давності, оскільки вони мали дізнатися про порушення свого права значно раніше та не наведено поважних причин пропуску цього строку.
ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» подало відповідь на відзив ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», а останнє заперечення на відповідь на відзив, які зводяться до повторення доводів апеляційної скарги та відзиву на неї.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом участі у судовому засіданні та поданні відзивів на апеляційні скарги, про час та місце судових засідань були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи в судове засідання, а учасники справи не були позбавлені права і можливості за потреби забезпечити участь у судовому засіданні представників, яким доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, зважаючи на відсутність підстав, які перешкоджають апеляційному перегляду справи та констатуючи достатність матеріалів для її перегляду, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за відсутності інших учасників справи.
В судовому засіданні 30.03.2026р. колегія суддів оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначення судового засідання для проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення на 13.04.2026р.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 908/3468/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" порушено за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.11.2013 року.
Вказаною ухвалою також визнано грошові вимоги ТОВ "Енергомаш-Інвест" до ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" в розмірі 1 338 527,74 грн., у тому числі 1 232 069,42 грн. - основна заборгованість та 106 458,32 грн. - пеня, з яких вимоги в розмірі 657 733,00 грн. забезпечені заставою майна боржника, вимоги в розмірі 680 794,74 грн. заставою майна боржника не забезпечені. 
Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.
Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича (свідоцтво Міністерства Юстиції України № 139 від 12.02.2013; ідент. № НОМЕР_4 ; адреса листування: 69002, м. Запоріжжя, відділення зв`язку №2, а/с№3305), на якого покладено виконання обов`язків керівника боржника.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.01.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" з урахуванням визнаних судом вимог та з урахуванням окремо включених до реєстру вимог ТОВ "Енергомаш-Інвест" в розмірі 6 936 888, 58 грн. (у тому числі 102 766, 83 грн. пеня), які забезпечені заставою майна боржника, а також вимог із заробітної плати працівникам в розмірі 463 481,50 грн. першої черги задоволення.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2014 року введено процедуру санації ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", встановлено строк санації у шість місяців, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Персюка Сергія Володимировича.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.03.2014 року затверджено план санації ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", який схвалено комітетом кредиторів (протокол засідання комітету кредиторів б/н від 25.02.2014).
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.04.2014 затверджені зміни та доповнення до Плану санації Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", схвалені комітетом кредиторів (протокол засідання комітету кредиторів від 17.04.2014).
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.12.2014 у справі № 908/3468/13 звільнено арбітражного керуючого Персюка С.В. від виконання обов`язків керуючого санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод"; керуючим санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" призначено арбітражного керуючого Нагіх Людмилу Костянтинівну; зобов`язано арбітражного керуючого Нагіх Л.К. здійснити та завершити процедуру санації боржника відповідно до Закону.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 року Публічне акціонерне товариство "Запорізький сталепрокатний завод" визнано банкрутом, припинено процедуру санації Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Нагіх Л.К.
При цьому, суд виходив з того, що згідно зі звітом керуючого санацією план санації виконано не в повному обсязі, залишок нереалізованих активів боржника в будь-якому разі не надасть можливості повністю розрахуватися за планом, платоспроможність боржника за обставин, що об`єктивно склалися, відновити неможливо. 
Постановою Господарського суду Запорізької області від 26.03.2018 року на підставі ст. 325 ГПК України, тобто за нововиявленими обставинами, постанову Господарського суду Запорізької області № 908/3468/13 від 30.03.2015 року скасовано. Припинено повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" - Нагіх Людмили Костянтинівни. Відновлено процедуру санації Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" та повноваження керуючого санацією Нагіх Людмили Костянтинівни.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.04.2020 відсторонено арбітражного керуючого Нагіх Л.К. від виконання повноважень керуючого санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод". Керуючим санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" призначено арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича.
Також, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Планом санації ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" передбачалось відчуження майна боржника шляхом заміщення активів.
На виконання Плану санації боржника 26.05.2014р. відбулись загальні збори засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Водна Станція Дніпро", на яких були прийняті рішення про створення ТОВ "Водна Станція Дніпро", визначення складу засновників, порядок формування статутного капіталу, а також визначення частки засновників, які оформлені протоколом № 1.
Так, згідно з протоколом № 1 від 26.05.2014р., ТОВ "Водна Станція Дніпро" створено у рамках процедури банкрутства ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод". У відповідності до ст. 34 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Постанови КМ України № 244 від 01.04.2013р. внеском до статутного капіталу новоствореного Товариства можуть бути майнові активи (майно чи майнові права), в тому числі відступаються права вимоги, а також переводяться борги за вимогами поточних кредиторів.
ПАТ Запорізький сталепрокатний завод" володіє часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 30% та для формування статутного капіталу передає майно на суму 232 261,60грн.
ТОВ "НВФ Орбіта" володіє часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 70% та здійснює формування статутного капіталу за рахунок грошових коштів, кредиторських вимог, майнових активів (майно чи майнові права), набуті на підставі договорів відступлення права вимоги на загальну суму 541 943,73грн. 
На підставі ч. 3 ст. 34 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 12 Порядку відчуження активів у процедурі санації майна боржника шляхом заміщення активів, затвердженого Постановою КМ України № 244 від 01.04.2013р. розмір статутного капіталу новоствореного Товариства визначається як різниця між вартістю майнових активів та вартістю боргів за вимогами конкурсних кредиторів. Вартість боргів за вимогами конкурсних кредиторів складає 187 059,26грн.
Розмір статутного капіталу Товариства складає 587 146,07грн., а саме ПАТ Запорізький сталепрокатний завод" - 176 143,82грн., ТОВ "НВФ Орбіта" - 411 002,25грн.
13.06.2014р. було проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Водна Станція Дніпро".
03.09.2014р. між ПАТ Запорізький сталепрокатний завод" в особі керуючого санацією та ТОВ "Водна Станція Дніпро" було підписано Акт оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро", згідно з яким останньому було передано належне боржнику нерухоме майно водної станції, а саме: Адміністративна будівля, літ. А; прибудова до адміністративної будівлі, літ. а; кафе з літнім майданчиком, літ. Б; склад, літ. В; склад літ. Г; вбиральня, літ. Е; елінг, літ. Д; замощення, 1; паркан, №1; підпорна стіна, № 2; причал, 3; ворота з хвірткою, № 4, вартістю 232 261,60грн. 
06.04.2015 року на другому повторному аукціоні з продажу майна боржника було проведено реалізацію лоту № 1_3 - корпоративні права, що належать Публічному акціонерному товариству "Запорізький сталепрокатний завод" в статутному капіталі ТОВ "Водна станція "Дніпро" у розмірі 30%. 
Кінцеві результати аукціону від 06.04.2015 року оформлені Протоколом № 1_3/060415 других повторних відкритих торгів (аукціону), проведеного на ТБ "Херсонська універсальна товарна біржа", згідно яким продаж було здійснено за 9 567,97грн. 
За результатами проведеного аукціону між ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" та переможцем торгів - ТОВ "Науково-виробнича фірма "Орбіта" був укладений Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Водна станція "Дніпро" від 10.04.2015 року, а частка ТОВ «НВФ «Орбіта» у статутному капіталі ТОВ «ВС «Дніпро» досягла 100%.
23.04.2015р. відбулись загальні збори учасників ТОВ «ВС «Дніпро», на яких були прийняті рішення про відступлення ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «ВС «Дніпро» у розмірі 30% на користь ТОВ «НВФ «Орбіта» та вихід зі складу учасників товариства (протокол № 4).
21.05.2015р., тобто вже після продажу частки у розмірі 30% в статутному капіталі ТОВ "Водна станція "Дніпро", було проведено державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна спірної водної станції, яке розташоване в АДРЕСА_4 , за ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", а саме: Адміністративну будівлю, літ. А, загальною площеіо (кв.м): 31.8; кафе з літнім майданчиком, літ. Б, загальною площею (кв.м): 103.4; склад, літ. В, загальною площею (кв.м): 7.7; склад, літ. Г, загальною площею (кв.м): 36.6; елінг, літ. Д, загальною площею (кв.м): 58.5; причал, 3;
09.06.2015р. вказані об`єкти нерухомості були зареєстровані на праві власності за ТОВ "Водна станція "Дніпро".
У січні 2017р. кредитор боржника - фізична особа-підприємець Руденко Анатолій Петрович звернувся в межах справи про банкрутство № 908/3468/13 з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", Товарної біржі "Херсонська універсальна товарна біржа", Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничої фірми "Орбіта", ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів аукціонів з продажу майна Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", які відбулися на товарній біржі "Херсонська універсальна товарна біржа" та оформлені протоколами від 06.04.2015 року за № 1_3/060415, № 3_3/060415; визнання недійсними договорів від 10.04.2015 року купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ВС "Дніпро", магазину, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України (Незалежної України)/Сталеварів, 47а/2. 
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під час продажу майна боржника в процедурі санації у справі про банкрутство.
08.11.2017р. відбулись загальні збори учасників ТОВ «ВС «Дніпро», на яких єдиним учасником - ТОВ „НВФ „Орбіта" було прийнято рішення про вхід до складу ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» та внесення вкладу до статутного капіталу товариства у вигляді спірного нерухомого майна водної станції.
09.11.2017р. відбулись загальні збори учасників ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», на яких єдиним учасником - ТОВ „КДІ-АВТО" були прийняті рішення про включення ТОВ «ВС «Дніпро» та ОСОБА_4 до складу учасників ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», виключення ТОВ „КДІ-АВТО" зі складу учасників ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», збільшення статутного капіталу товариства та перерозподіл часток учасників. 
Також, 09.11.2017р. між ТОВ «ВС «Дніпро» та ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» підписано Акт прийому-передачі нерухомого майна, що належить ТОВ «ВС «Дніпро» до статутного капіталу ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», а саме нерухомого майна водної станції, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.11.2017р. у справі № 908/3468/13, зокрема задоволено клопотання позивача про забезпечення вимог та заборонено відчуження 30% корпоративних прав ТОВ „НВФ „Орбіта" в ТОВ „ВС „Дніпро".
14.11.2017р. між ТОВ «ВС «Дніпро» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», за умовами якого ТОВ «ВС «Дніпро» продало належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» в розмірі 50% вартістю 514 334,00грн. ОСОБА_5 .
16.11.2017р. відбулись загальні збори учасників ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», на яких були прийняті рішення про виключення ТОВ «ВС «Дніпро» зі складу учасників ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» та включення до складу учасників ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» ОСОБА_5 , збільшення статутного капіталу товариства та перерозподіл часток учасників. 
05.12.2017р. право власності на спірні об`єкти нерухомого майна водної станції було зареєстровано за ТОВ «Велес - Торг, ЛТД».
В подальшому, ТОВ «ВС «Дніпро» було припинено шляхом ліквідації 12.03.2018р., а спірне нерухоме майно передано ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» в іпотеку гр. ОСОБА_1 за Іпотечним договором від 09.08.2024р. в забезпечення зобов`язань ОСОБА_5 за договором позики.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021р. у справі № 908/3468/13:
- позов фізичної особи - підприємця Руденка Анатолія Петровича (вх. № 08-06/229 від 05.01.2017) задоволено частково;
- визнано недійсними результати аукціонів з продажу майна Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод"(69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20-г, код ЄДРПОУ 00191247), які відбулися на товарній біржі "Херсонська універсальна товарна біржа" (73034, м. Херсон, вул. Перекопська, 153, кв. 48, код ЄДРПОУ 35869977) та оформлені протоколами від 06.04.2015 року за № 1_3/060415, № 3_3/060415;
- визнано недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталу ТОВ "Водна станція "Дніпро", укладений між Публічним акціонерним товариством "Запорізький сталепрокатний завод" (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20-г, код ЄДРПОУ 00191247) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Орбіта" (69041, м. Запоріжжя, вул. Кремлівська, 63-а, код ЄДРПОУ 13636857) від 10.04.2015 року.
Таким чином, спірне нерухоме майно водної станції було відчужено керуючим санацією боржника шляхом внесення до статутного капіталу ТОВ «ВС «Дніпро» на виконання Плану санації ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", а відповідну частку у розмірі 30% було відчужено на аукціоні з продажу майна боржника, який згодом було визнано недійсним, але під час розгляду відповідного спору, майно водної станції було відчужено ТОВ «ВС «Дніпро» на користь ТОВ «Велес - Торг, ЛТД», яке на час розгляду справи і є його зареєстрованим власником. 
Позивачі вважають, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" всупереч вимогам ст. 34 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а правочини щодо його відчуження є фраудаторними, спрямованими на вивід активів боржника та на шкоду кредиторам, вчиненими внаслідок недобросовісних дій арбітражних керуючих та посадових осіб ТОВ „НВФ „Орбіта" та ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», які є пов`язаними особами, що і було підставою для пред`явлення даного позову в господарському суді.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, зокрема виходив з того, що ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» не залучалося до участі у справі № 908/3468/13, а саме до участі в позовному провадженні з розгляду позову фізичної особи - підприємця Руденка Анатолія Петровича (вх. № 08-06/229 від 05.01.2017) про визнання недійсними результатів аукціонів з продажу майна Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", які відбулися на товарній біржі "Херсонська універсальна товарна біржа" та оформлені протоколами від 06.04.2015р., позивач за цим позовом не повідомив ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», як власника спірного нерухомого майна, про його розгляд, а тому згідно з ст. 51 ГПК України обставини справи, встановлені судовим рішенням від 29.03.2021р. у справі № 908/3468/13, для останнього не мають юридичних наслідків.
Проте, колегія суддів вважає такі висновки місцевого господарського суду безпідставними, адже ним помилково ототожнені преюдиціальні обставини справи, які за ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа стосовно, якої встановлені такі обставини, з фактичним результатом її розгляду, тобто ухваленням, у даному випадку, судового рішення про визнання недійсними результатів аукціону від 06.04.2015 року та укладеного за його наслідками договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Водна станція "Дніпро", яке набуло законної сили.
При цьому, колегія суддів враховує, що предметом спору у справі № 908/3468/13 було визнання недійсним результату аукціону та відповідного договору купівлі-продажу частки боржника в статутному капіталу ТОВ "Водна станція "Дніпро", а не безпосередньо нерухомого майна, витребування якого є предметом спору у справі № 908/3468/13 (908/2076/24).
Отже, цим рішенням не вирішувалося питання про нерухоме майно, яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», дослідження обставин набуття права власності останнього на це майно не входило до предмету доказування у справі та відповідно судом не надавалася правова оцінка цим обставинам.
Відтак, обставини встановлені під час ухвалення Господарським судом Запорізької області рішення від 29.03.2021р. у справі № 908/3468/13 не стосуються прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД", адже позивачами у даній справі не заявлено вимог про застосування наслідків недійсного правочину та витребування у відповідачів частки ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" у розмірі 30% у статутному капіталі ТОВ «ВС «Дніпро». 
Водночас факт недійсності вказаних аукціону та договору купівлі-продажу підлягає врахуванню судом під час розгляду даної справи у сукупності з її іншими обставинами, які зокрема свідчать про порушення вимог чинного законодавства при первісному відчуженні спірного нерухомого майна боржника на користь ТОВ «ВС «Дніпро» та вчиненням заінтересованими особами дій з безоплатного виводу активів боржника. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин), господарський суд за клопотанням комітету кредиторів виносить ухвалу про введення процедури санації строком на шість місяців.
За вмотивованим клопотанням керівника санації чи комітету кредиторів цей строк може бути продовжено господарським судом, але не більше ніж на дванадцять місяців.
Під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.
За ч. 2 ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», заходами щодо відновлення платоспроможності боржника, які містить план санації, можуть бути: реструктуризація підприємства; перепрофілювання виробництва; закриття нерентабельних виробництв; відстрочення та/або розстрочення платежів або прощення (списання) частини боргів, про що укладається мирова угода; ліквідація дебіторської заборгованості; реструктуризація активів боржника відповідно до вимог цього Закону; продаж частини майна боржника; виконання зобов`язань боржника власником майна боржника та його відповідальність за невиконання взятих на себе зобов`язань; відчуження майна та погашення зобов`язань боржника шляхом заміщення активів; звільнення працівників боржника, які не можуть бути задіяні в процесі виконання плану санації; одержання кредиту для виплати вихідної допомоги працівникам боржника, які звільняються згідно з планом санації, що відшкодовується відповідно до вимог цього Закону позачергово за рахунок продажу майна боржника; інші способи відновлення платоспроможності боржника.
Згідно з ст. 34 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з метою відновлення платоспроможності та задоволення вимог кредиторів план санації може передбачати відчуження майна боржника шляхом заміщення активів. Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів стосовно майна боржника, яке підлягає відчуженню згідно з планом санації, скасовуються ухвалою господарського суду.
Цілісний майновий комплекс боржника або визначена планом санації частина майна боржника з відповідною (пропорційною) частиною його зобов`язань (за винятком зобов`язань, що виникають з вимог конкурсних кредиторів) можуть бути відчужені шляхом їх передачі господарському товариству, що утворюється боржником, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частки (акції) у статутному (складеному) капіталі такого господарського товариства включаються до складу майна боржника (заміщення активів).
Під час утворення господарського товариства йому передаються майнові активи (майно та майнові права) боржника, в тому числі відступаються права вимоги, а також на нього переводяться борги за вимогами поточних кредиторів.

Розмір статутного (складеного) капіталу новоутвореного господарського товариства визначається як різниця між вартістю майнових активів та вартістю боргів за вимогами конкурсних кредиторів.
Під час відчуження майна боржника як цілісного майнового комплексу шляхом заміщення активів усі трудові договори (контракти), укладені до дати такого відчуження, продовжують діяти. При цьому права та обов`язки роботодавця переходять до новоутвореного господарського товариства.
У разі відчуження частини майна боржника та передачі відповідної (пропорційної) частини його поточних зобов`язань шляхом заміщення активів трудові договори (контракти), що укладені з працівниками, праця яких використовувалася у виробничих підрозділах, майно яких підлягає передачі новоутвореному господарському товариству, продовжують діяти, а права та обов`язки роботодавця переходять до такого товариства.
Відчуження часток (акцій) у статутному (складеному) капіталі новоутвореного господарського товариства здійснюється на аукціоні в порядку, встановленому цим Законом.
Якщо початкової вартості частини часток (акцій) достатньо для задоволення вимог кредиторів боржника, на аукціон може бути виставлена відповідна (менша) частина належних боржнику часток (акцій).
До моменту формування органів управління новоутвореного господарського товариства після продажу акцій (часток) у його статутному (складеному) капіталі повноваження органів управління здійснює керуючий санацією.
Якщо боржник за рахунок суми, вирученої внаслідок заміщення активів та їх продажу, задовольняє вимоги кредиторів у повному обсязі, провадження у справі про банкрутство боржника підлягає припиненню господарським судом за заявою керуючого санацією.
Якщо суми, вирученої внаслідок заміщення активів та їх продажу, недостатньо для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, керуючий санацією пропонує кредиторам укласти мирову угоду.
У разі якщо мирова угода не укладена, господарський суд визнає боржника банкрутом та відкриває ліквідаційну процедуру.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Кабінет Міністрів України постановою № 244 від 01.04.2013р. затвердив Порядок відчуження у процедурі санації майна боржника шляхом заміщення активів.
Згідно з п.п. 2, 4, 5, 10, 12, 14 цього Порядку, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, здійснення відчуження майна, строки його здійснення, пооб`єктний перелік майна боржника, що передається новоутвореному господарському товариству, перелік зобов`язань поточних кредиторів, борги за якими переводяться разом з таким майном, перелік зобов`язань, права вимоги за якими відступаються, передбачаються планом санації.
Відчуженню відповідно до цього Порядку можуть підлягати цілісний майновий комплекс боржника або визначена планом санації частина майна боржника з відповідною (пропорційною) частиною його зобов`язань (крім зобов`язань, що виникають за вимогами конкурсних кредиторів).
Керуючий санацією забезпечує визначення початкової вартості майна боржника, що відчужується, відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.
Після визначення початкової вартості майна боржника забороняється вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну його вартості.
Відчуження майна здійснюється шляхом утворення на базі майна боржника господарського товариства. Вид господарського товариства зазначається у плані санації.
До статутного (складеного) капіталу господарського товариства передаються майнові активи (майно та майнові права), в тому числі відступаються права вимоги, а також переводяться борги за вимогами поточних кредиторів.
Розмір статутного (складеного) капіталу новоутвореного господарського товариства визначається як різниця між вартістю майнових активів та вартістю боргів за вимогами конкурсних кредиторів. Вартістю майнових активів є визначена відповідно до пункту 5 цього Порядку початкова вартість майна.
Утворення господарського товариства здійснюється керуючим санацією від імені боржника в порядку, встановленому законодавством, з урахуванням таких особливостей:
документом, що засвідчує внесок у статутний (складений) капітал новоутвореного господарського товариства, є акт приймання-передачі, який підтверджує факт передачі цілісного майнового комплексу боржника або визначеної планом санації частини майна боржника до статутного (складеного) капіталу такого товариства;
до моменту формування органів управління новоутвореного господарського товариства після продажу на аукціоні в порядку, встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", часток (акцій) у його статутному (складеному) капіталі повноваження таких органів управління здійснює керуючий санацією.
Матеріалами справи підтверджується та не оспорюється сторонами, що дійсно План санації ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» передбачав відчуження майна боржника шляхом заміщення активів.
На виконання Плану санації боржника ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" разом з ТОВ "НВФ Орбіта" було створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Водна Станція Дніпро", до статутного капіталу, якого керуючим санацією за актом від 03.09.2014р. було передано спірне нерухоме майно водної станції. 
Разом з цим, доказів переведення на ТОВ "Водна Станція Дніпро" боргів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" за вимогами поточних кредиторів, тобто передачі зобов`язань у відповідній (пропорційній) частині, як це передбачено ст. 34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Порядком відчуження у процедурі санації майна боржника шляхом заміщення активів, матеріали справи не містять.
Також, матеріалами справи не підтверджується визначення керуючим санацією початкової вартості майна боржника, що відчужується, відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, що передбачено п. 5 Порядку та відповідність розміру статутного (складеного) капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро" різниці між вартістю майнових активів та вартістю боргів за вимогами конкурсних кредиторів.
Крім цього, відсутні в матеріалах справи, в т.ч. в матеріалах реєстраційної справи ТОВ "Водна Станція Дніпро", докази формування ТОВ "НВФ Орбіта" статутного капіталу новоствореного господарського товариства у спосіб, встановлений у протоколі № 1 від 26.05.2014р. загальних зборів засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Водна Станція Дніпро".
Як вбачається з Протоколу № 1_3/060415 від 06.04.2015 року других повторних відкритих торгів (аукціону) з продажу майна Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", які відбулися на товарній біржі "Херсонська універсальна товарна біржа", станом на час проведення аукціону балансова вартість основних фондів ТОВ "Водна Станція Дніпро" становить 232 261,60грн., які складаються виключно з нерухомого майна, яке було передано боржником. 
Не виконання Плану санації було і підставою для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" згідно з постановою від 30.03.2015р.
ТОВ "НВФ Орбіта" брало участь у створенні ТОВ "Водна Станція Дніпро" та є відповідачем-1 у цій справі, втім не подало до її матеріалів жодних доказів на підтвердження формування статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро".
Колегія суддів відхиляє доводи ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» щодо підтвердження інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань формування ТОВ "НВФ Орбіта" статутного капіталу про ТОВ "Водна Станція Дніпро", адже у реєстрі міститься лише інформація про розмір статутного капіталу цього товариства, а не про його фактичне формування. В реєстраційній же справі ТОВ "Водна Станція Дніпро" документа щодо формування статутного капіталу зі сторони ТОВ "НВФ Орбіта" відсутні. 
Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Апеляційний суд також враховує, що на час передачі спірних об`єктів нерухомості до статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро" вони не були зареєстровані на праві власності за ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація права власності на це нерухоме майно була проведена за боржником лише у травні 2015р., тобто вже після продажу з аукціону частки боржника в розмірі 30% в статутному капіталі ТОВ "Водна Станція Дніпро" та виходу зі складу учасників цього товариства.
Відповідно до ч. 4 ст. 328 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відтак, станом на 03.09.2014р. в керуючого санацією боржника були відсутні підстави для передачі спірного майна до статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро", що свідчить про незаконність дій керуючого санацією з формування статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро".
З огляду на вищевикладене, слід дійти до висновку, що спірне нерухоме майно водної станції вибуло з власності ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" безоплатно, адже набуття останнім частки у статутному капіталі ТОВ "Водна Станція Дніпро" не може ототожнюватись з оплатним відчуженням майна, виходячи з того, що право на частку лише включає правомочність на участь особи в управлінні господарським товариством та можливе отримання певної частки прибутку від його діяльності, при його наявності, та всупереч вищенаведеним вимогам ст. 34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Порядку відчуження у процедурі санації майна боржника шляхом заміщення активів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 244 від 01.04.2013р., Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ч. 4 ст. 328 ЦК України.
Передавши своє майно до статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро", ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" не здійснило переведення боргу за вимогами поточних кредиторів, у зв`язку з чим погашення зобов`язань боржника не відбулось, а в подальшому позбулося права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Водна Станція Дніпро" на аукціоні, результати, якого згодом було визнано судом недійсними, внаслідок чого право на 100% статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро" набуло ТОВ "НВФ Орбіта", яке не здійснило жодних дій з формування статутного капіталу цього товариства, тобто відбулось безоплатне виведення активу боржника без законної підстави та економічної доцільності.
Натомість внаслідок вказаного недійсного правочину ТОВ "НВФ Орбіта" набуло одноособове право управління ТОВ "Водна Станція Дніпро", єдиним активом якого було спірне нерухоме майно водної станції, яке в подальшому за рішенням ТОВ "НВФ Орбіта" було 09.11.2017р. внесено ТОВ "Водна Станція Дніпро" до статутного капіталу ТОВ «Велес-Торг, ЛТД».
Відразу після передачі спірного майна до статутного капіталу ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», а саме 16.11.2017р., ТОВ "Водна Станція Дніпро" було виключено зі складу учасників ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», а 12.03.2018р. було припинено шляхом ліквідації. 
Частку ж ТОВ "Водна Станція Дніпро" у статутному капіталі ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» було придбано ОСОБА_5 , який за рішенням зборів учасників ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» 16.11.2017р. увійшов до складу учасників товариства замість ТОВ "Водна Станція Дніпро". 
Слід також зазначити, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасниками ТОВ "НВФ Орбіта" є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , учасниками ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» є ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а керівником ТОВ "Водна Станція Дніпро" з 24.04.2015р. був ОСОБА_5 .
Такими чином, ТОВ "НВФ Орбіта", ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» та ТОВ "Водна Станція Дніпро" є пов`язаними особами, які брали участь у незаконному виведенні з власності ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" спірного нерухомого майна. 
Надаючи оцінку діям керуючого санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", ТОВ "НВФ Орбіта", ТОВ «Велес - Торг, ЛТД» та ТОВ "Водна Станція Дніпро" щодо відчуження спірного майна, апеляційний суд враховує наступне.
Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.
Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.
Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Межі є невід`ємною рисою будь-якого суб`єктивного права. Суб`єктивні цивільні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, має певні межі за змістом і за характером здійснення.
Зокрема, зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм в рамках дозволеного йому законом загального типу поведінки.
За одним із сучасних визначень, під зловживанням правом розуміються випадки, коли суб`єкт цивільних правовідносин, якому належить певне суб`єктивне цивільне право, здійснює його неправомірно, коли суть здійснення права іде врозріз з його формальним змістом.
Тобто уповноважена особа, маючи суб`єктивне право і спираючись на нього, виходить за межі дозволеної поведінки. Слово "зловживання" за своїм буквальним змістом означає використання, вживання чого-небудь з метою заподіяння певного зла, шкоди, збитків кому б то не було.
Семантичне тлумачення терміна "зловживання правом" призводить до висновку про те, що його основним змістом є використання належного уповноваженій особі суб`єктивного цивільного права на шкоду іншому учаснику цивільних відносин.
Отже, можна стверджувати, що учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.
У зв`язку з цим слід дійти висновку, що межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом.
Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що "оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)".
Велика Палата Верховного Суду кваліфікує правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам, як фраудаторні правочини, зробивши такий правовий висновок:
"Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Щодо фраудаторного правочину як зловживання правом, то намір заподіяти зло є неодмінним і єдиним надійним критерієм шикани (зловживання правом).
Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.
Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.
Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:
- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; 
- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);
- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. 
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (див. висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі N 910/8357/18).
Боржник, який відчужує активи (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.07.2021, у справі N 927/531/18 від 29.09.2021 у справі N 456/604/17, від 24.11.2021 у справі N 905/2030/19 (905/2445/19), від 19.07.2022 у справі N 904/6251/20 (904/316/21).
Дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони критично зменшили платоспроможність боржника, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.
Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі N 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі N 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі N 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі N 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі N 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі N 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі N 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі N 908/794/19 (905/1646/17), від 02.06.2021 у справі N 904/7905/16).
Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло").
Як було вище встановлено апеляційним судом, в результаті вчинення правочину з передачі спірного майна до статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро", ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" безоплатно та без будь-якої економічної мети (користі) позбулося належного йому нерухомого майна, яке могло бути використано в господарській діяльності, або для реального погашення вимог кредиторів. 
Так, з матеріалів справи не вбачається будь-якої розумної мети та економічної причини в передачі боржником до статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро" нерухомого майна, в результаті чого боржник не одержав ніякого доходу, а лише позбувся належного йому майна.
При цьому, колегія суддів враховує, що затвердження господарським судом Плану санації ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", який так і не було реалізовано, та змін до нього, не спростовує недобросовісної поведінки керуючого санацією, ТОВ "НВФ Орбіта", ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» та ТОВ "Водна Станція Дніпро" щодо заволодіння спірним майном боржника.
Таким чином, з обставин даної справи вбачається, що правочин з передачі спірного нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ "Водна Станція Дніпро" має усі ознаки фраудаторного, вчиненого його сторонами всупереч принципу добросовісності, внаслідок зловживання правом, на шкоду боржнику та його кредиторам, оскільки внаслідок його вчинення боржник, маючи невиконанні зобов`язання перед кредиторами, без будь-якої розумної ділової мети безоплатно позбувся належного йому нерухомого майна, що призвело до неможливості виконання своїх грошових зобов`язань перед кредиторами.
При цьому, колегія суддів враховує, що одна з сторін правочину про передачу майна боржника - ТОВ "Водна Станція Дніпро" була припинена майже відразу після передачі цього майна іншій особі - ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», що унеможливлює пред`явлення до неї відповідних вимог.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність порушення вимог чинного законодавства під час відчуження спірного майна та відсутність підстав для його витребування від ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» на користь ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод".
Так, як вбачається з матеріалів справи, спірне майно безоплатно вибуло з володіння власника ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" на користь ТОВ "Водна Станція Дніпро". В подальшому ТОВ "Водна Станція Дніпро" здійснило його безоплатне відчуження шляхом передачі до статутного капіталу ТОВ «Велес-Торг, ЛТД». 
За ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно з ст. 388 ЦК України, в редакції на час пред`явлення позову, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
У даному випадку підставою для витребування спірного майна є встановлена апеляційним судом недійсність (фраудаторність) правочину з його передачі до статутного капіталу ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», тобто укладеного всупереч принципу добросовісності, внаслідок зловживання правом, на шкоду боржнику та кредиторам, що виключає визначення ТОВ «Велес-Торг, ЛТД» як добросовісного набувача. 
Враховуючи вищенаведене, а також те, що спірне майно безоплатно та незаконно вибуло з власності ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" на користь ТОВ "Водна Станція Дніпро" та в подальшому з власності останнього на користь ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», воно підлягає витребуванню від його набувача - ТОВ «Велес-Торг, ЛТД», яке безоплатно набуло право власності на нього від ТОВ "Водна Станція Дніпро", яке, з огляду на недійсність (фраудаторність) правочину з передачі спірного майна до його статутного капіталу, не мало право на його відчуження, на користь його власника - ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", яке і є належним позивачем за даною позовною вимогою.
При цьому, апеляційний суд, з огляду на обставини справи, вважає за можливе визнати поважними причини пропуску ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" позовної давності на подання даного позову.
Так, зідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Публічне акціонерне товариство "Запорізький сталепрокатний завод" в особі керуючого санацією арбітражного керуючого Оберемка Р.А. та кредитори боржника - ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець Руденко Анатолій Петрович звернулися до Господарського суду Запорізької області з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Орбіта" 30.07.2024р.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ТОВ "Велес-Торг, ЛТД" та ТОВ "Науково-виробнича фірма "Орбіта" були подані заяви про застосування позовної давності до вимог позивачів, а позивачами ОСОБА_2 та ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" заяви про визнання поважними причин пропуску позовної давності, виходячи з обставин справи про банкрутство ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", неправомірність дій попередніх керуючих санацією та передачі документів боржника арбітражному керуючому Оберемко Р.А. лише 22.06.2021р. 
Матеріали справи свідчать, що відчуження спірного майна боржника на користь ТОВ "Водна Станція Дніпро" відбулось у вересні 2014р. внаслідок неправомірних та недобросовісних дій керуючого санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" Персюка С.В., який і виконував повноваження єдиного органу управління боржника. 
Відтак, саме з цього часу і має обліковуватися строк позовної давності.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.12.2014 у справі № 908/3468/13 звільнено арбітражного керуючого Персюка С.В. від виконання обов`язків керуючого санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", керуючим санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" призначено арбітражного керуючого Нагіх Л.К. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.04.2020 відсторонено арбітражного керуючого Нагіх Л.К. від виконання повноважень керуючого санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод". Керуючим санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" призначено арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.03.2024р. у справі № 908/3468/13, яка залишена в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2025р., поміж іншого: 
- скаргу ОСОБА_2 (вх. № 163/08-07/20 від 23.01.2020) на дії (бездіяльність) арбітражних керуючих Персюка С.В., Нагіх Л.К. та комітету кредиторів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" (з врахуванням уточнень - заяви (вх. № 2737/08-08/24 від 05.02.2024) задоволено частково;
- визнано неправомірною бездіяльність арбітражного керуючого Персюка С.В. при виконанні повноважень розпорядника майна Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" щодо виконання положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - п. 3 ст. 22, п. 9 ст. 22, п. 6 ст. 28, п. п. 2, 3 п. 2 ст. 98, п. 3 ст. 98;
- визнано неправомірною бездіяльність арбітражного керуючого Нагіх Л.К. при виконанні повноважень керуючого санації Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" щодо виконання положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - п. 6 ст. 28, п. п. 2, 3 п. 2 ст. 98, п. 3 ст. 98;
- визнано неправомірною бездіяльність арбітражного керуючого Нагіх Л.К. при виконанні повноважень ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" щодо виконання положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" - п. 2, 5 ст. 41, ст. 44.
Отже, матеріалами справи підтверджується неналежне та недобросовісне виконання арбітражними керуючими Персюк С.В. та Нагіх Л.К. своїх повноважень під час процедури банкрутства ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", що вплинуло на можливість останнього своєчасно пред`явити позов про витребування спірного нерухомого майна у господарському суді. 
На час призначення керуючим санацією ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" арбітражного керуючого Оберемка Р.А., в особі якого боржник і звернувся з даним позовом до господарського суду, набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким було Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Також, 17.03.2022р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», згідно з яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено п. 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
Відповідно до постанови КМ України від 27 червня 2023р. № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набув чинності 04.09.025р., пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було виключено.
Крім цього, як свідчать матеріали справи, арбітражний керуючий Оберемко Р.А. отримав документацію боржника від арбітражного керуючого Нагіх Л.К. лише 22.06.2021р. (а.с. 6, т. 8).
Таким чином, у період здійснення управління боржником арбітражними керуючими Персюк С.В. та Нагіх Л.К. , ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" було позбавлено можливості захисту свої прав шляхом пред`явлення позову про витребування спірного майна, а у період виконання повноважень керуючого санацією арбітражного керуючого Оберемка Р.А. та на час пред`явлення ним цього позову строки позовної давності були продовжені.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що причини пропуску позовної давності ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" на пред`явлення даного позову є поважними, а тому порушене право останнього підлягає захисту.
У задоволенні ж позову інших позивачів - ОСОБА_2 та Руденка А.П. в частині вимог про витребування спірного майна слід відмовити, адже належним позивачем за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння є саме власник такого майна, у даному випадку, ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод".
Щодо решти заявлених позивачами вимог, то колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на наступне. 
Згідно з частиною першою статті 15 та частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених норм свідчить, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.
Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить звернути вагу на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення, а у разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним/ тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний спосіб захисту має бути таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 09.02.2021 у справі №381/622/17, від 28.05.2020 року у справі №910/4164/19.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і, у разі встановлення порушеного права, з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Верховний Суд зазначає, що обрання позивачем неналежного чи неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20.
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
Враховуючи, що належним та ефективним способом захисту порушеного права неволодіючого власника майна є його витребування від володіючого невласника, апеляційний суд не вбачає підстав і для задоволення інших вимог позивачів - про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - водної станції (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 644961423101), розміщене на земельній ділянці в м. Запоріжжя по вул. Лермонтова, 31 за кадастровим номером 2310100000:05:019:0058, а саме: рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Коротич Максима Миколайовича від 09.06.2015 індексний № 21924365; рішення Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької' міської ради Полтавець Дмитра Володимировича від 05.12.2017 індексний № 38532870, а також про визнання недійсним правочину у вигляді акту приймання-передачі нерухомого майна, виданий 09.11.2017, протоколу, виданий 08.11.2017, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Водна станція "Дніпро"; свідоцтво про право власності, серія та номер: 38774617, видане 09.06.2015 щодо придбання Товариством з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" цілісного майнового комплексу водної станції "Дніпро", реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 644961423101, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Лермонтова, 31 на земельній ділянці кадастровий № 2310100000:05:019:0058.
Крім цього, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду про витребування майна є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим господарським судом з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи, що в силу ст.ст. 275, 277 ГПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", а саме про витребування спірного майна від ТОВ "Велес-Торг, ЛТД". В решті ж позовних вимог та в позовних вимогах ОСОБА_2 та Руденка А.П. про витребування спірного майна слід відмовити. 
Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід розподілити між сторонами, виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, а саме стягнути з ТОВ "Велес-Торг, ЛТД" на користь ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" 4 180,70 грн. судового збору за майновою вимогою.
Враховуючи, що судовий збір за подання позову сплачувався ОСОБА_2 , у задоволенні позовних вимог, якого відмовлено у повному обсягу, витрати по його сплаті слід віднести на останнього. 
Також, виходячи з приписів ч. 1 ст. 129 ГПК України, результатів розгляду апеляційної скарги та задоволення позовних вимог ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" до ТОВ "Велес-Торг,ЛТД", а також вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24), з урахуванням заяви від 17.02.2026р. про відмову від частини вимог, підстави для покладення відповідного розміру судового збору, сплаченого ТОВ "Велес-Торг, ЛТД" під час розгляду даної справи, на ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" відсутні.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ТОВ "Велес-Торг, ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) є необгрунтованими, що є підставою для залишення її без задоволення, а додаткового рішення без змін.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи. Водночас, вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційним судом під час розгляду справи були надані вичерпні відповіді на усі істотні, вагомі та доречні аргументи сторін.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від від 21.08.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) - скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" - задовольнити частково.
Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" нерухоме майно (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 644961423101), розміщене на земельній ділянці в м. Запоріжжя по вул. Лермонтова, 31 за кадастровим номером 2310100000:05:019:0058, а саме: Адміністративну будівлю, літ. А, загальною площею (кв.м): 31.8; кафе з літнім майданчиком, літ. Б, загальною площею (кв.м): 103.4; склад, літ. В, загальною площею (кв.м): 7.7; склад, літ. Г, загальною площею (кв.м): 36.6; елінг, літ. Д, загальною площею (кв.м): 58.5; причал, 3.
В решті позову - відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4 180,70 грн. 
Видачу наказів, на виконання даної постанови, у відповідності до вимог ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Запорізької області.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Торг, ЛТД" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2025р. у справі № 908/3468/13 (908/2076/24) - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 14.04.2026 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г. Іванов