Справа № 367/202/25
Провадження №3/367/99/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України

23 березня 2026 року          місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., за участі секретарів судового засідання Кравченко О.С., Гончаренко Н.В., Педенко О.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 Бучанського РУП в Київській області, притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , 
за частиною першою статті 130 КУпАП, -
установив:
до Ірпінського міського суду Київської області надійшла справа з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №208348 від 30.12.2024 стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями указаний матеріал передано для розгляду судді Білогруд О.О. 
Так, згідно протоколу серії ЕПР1 №208348 від 30.12.2025 ОСОБА_1 30.12.2024 о 00:53 в місті Буча по вулиці Пушкінська, біля будинку 74, керував транспортним засобом марки Mersedes-Bens, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки приладом Драгер та проведені медичного огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: "пункт 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Відповідальність за указане правопорушення передбачено частиною першою статті 130 КУпАП.
До протоколу додано витяг з підсистеми «Адмінпрактика», розписку ОСОБА_2 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорт працівника поліції, компакт-диск з відеозаписом з боді-камери поліцейських.
Через підсистему «Електронний суд» 31.03.2025 від захисника ОСОБА_1 – адвоката Полянської С.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у якому зазначено, що ОСОБА_1 не вчиняв інкриміновані правопорушення, не був водієм, не керував транспортним засобом та відповідно не міг порушити ПДР. Так, 29.12.2024 ОСОБА_1 перебував вдома (Буча, Пушкінська, 51), разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Близько 24 години ночі собака ОСОБА_1 впала на задні лапи, стан її різко погіршився і вона потребувала термінової медичної допомоги. Попередньо домовившись з лікарнею в с. Мила, вони втрьох зібралися відвозити собаку в лікарню, за кермом був ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сіли на задні сидіння, собаку поклали на перше сидіння біля водія. Виїхавши з дому та проїхавши до церкви, ОСОБА_2 згадав, що забув документи. Припаркувавши транспортний засіб на узбіччі, він пішов за документами, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишились в машині з собакою. ОСОБА_1 на час очікування водія пересів на переднє сидіння для того, щоб бути поряд зі своєю собакою та заспокоювати її. Через деякий час до тз підійшли поліцейські та почали обвинувачувати ОСОБА_1 у керуванні тз в стані сп`яніння, що повністю не відповідало дійсності. Він неодноразово наголошував, що не керував, не був водієм, не був зупинений поліцейськими, що не відмовлявся від проходження огляду та не доставлявся до медичного закладу. Поліцейські погрожували, що у разі не визнання себе водієм, ОСОБА_1 буде доставлено до відділу поліції та ТЦК та СП. Приблизно через 20хв повернувся ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , повідомив про це поліцейським, але вони просто продовжували складати протокол. Собака перебувала в дуже тяжкому стані, вони поспішали, тому ОСОБА_6 погодився підписати якийсь документ, що йому надалі поліцейські, для того, щоб можна було відвезти собаку до лікарні, що вони і зробили після складання протоколу. Таким чином, на думку захисника, викладені у протоколі факти не відповідають дійсності, вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, у процесі спілкування з поліцейськими став жертвою їхнього свавілля і як результат на нього було складено протокол з грубим порушенням вимог чинного законодавства та його прав. Указане підтверджується матеріалами справи, зокрема відеозаписом, на якому відсутній рух т/з; відсутній водій; відсутня зупинка т/з; відсутня зупинка під керуванням ОСОБА_1 ; відсутні докази будь якого порушення ПДР; відсутнє виявлення ознак на стан сп`яніння, повідомлення про них особі та складання Акту огляду на стан сп`яніння; відсутня законна пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння; наявні свідки події, які не зазначені у протоколі; наявні порушення статті 19 Конституції України, статей 256, 266 КУпАП, відомчих Інструкцій №1452, №1026 та №1103; наявні ознаки внесення недостовірних відомостей в Направлення; наявні пояснення свідків подій, які спростовують подію визначену у протоколі; наявні пояснення ОСОБА_1 про відсутність функцій водія, руху та зупинки т/з взагалі. Вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол є незаконним, протиправним та безпідставним, у діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад інкримінованих правопорушень. Долучений до протоколу відеозапис з бодікамери розпочинається з того, що поліцейський підходить до автомобіля, який стоїть на узбіччі, без ознак руху, зупинки, працюючого двигуна, та запитує «що ТУТ ветеринарна клініка на УЗБІЧЧІ». Тобто він все підтверджує, що автомобіль стояв на узбіччі, не рухався і він нікого не зупиняв. О 00:21 поліцейський отримує відповідь від ОСОБА_1 , що він не водій і поліцейський одразу починає погрожувати ОСОБА_1 доставкою до відділу поліції, потім погрожує доставити до тцк та сп. Водночас, згідно протоколу відмову зафіксовано 30.12.2024 о 00:25:00, тобто, виходячи з приписів пункту 2.5. ПДР ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння 30.12.2024 о 00:25,, що не відповідає дійсності. ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд, а лише наголошував на відсутності функцій водія, керування т/з та зупинки протягом всього відеозапису (00:21, 00:24, 00:26, 00:28, 00:29, 00:35, 00:36, 00:59, 01:01 та надалі), не зважаючи на те, що поліцейський вказує, що дані події зафіксовані на його бодікамеру і на відео буде видно нібито ОСОБА_1 , який рухається (00:28 та 00:31). Крім того, протокол не містить підпису ОСОБА_1 , тобто згоди з протоколом та визнання вини, окрім того в 00:57 ОСОБА_1 зазначає, що він не згоден з протоколом, нічого не порушував та не керував. Відповідно до пункту 2.5. ПДР визначено, що водій на вимогу поліцейського повинен пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного…сп`яніння. Таким чином, відповідальність встановлена для водіїв, яким ОСОБА_7 не був, тобто суб`єктивний склад відсутній та за відмову від проходження саме медичного огляду, від чого ОСОБА_1 не відмовлявся, особливо не можливо відмовитися о 00:25 від того, що тобі нібито було запропоновано о 00:28, згідно направлення, яке тільки було складено о 00:32. Також зазначено, що у направленні не зазначено ні результати огляду, ні протокол, складений поліцейським згідно цього направлення, до направлення внесено неправдиві відомості про те, що начебто доставку ОСОБА_1 здійснено поліцейським взводу 2 роти 1 БПП в с. Чайки УПП в Київській області ДПП рядовою поліції ОСОБА_8 про що вона зазначила під свій особистий підпис. Також у направлені указані ознаки сп`яніння «різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення координації рухів». З огляду на указане сторона захисту вважає, що цей доказ, є неналежним. Також указано, що стосовно цих фактів та ознак кримінального правопорушення, ОСОБА_1 звернувся з заявою про злочин до органів прокуратури 06.03.2025, до ЄРДР внесено відомості, номер кримінального провадження: 42025112320000037 від 25.03.2025. Додатково зазначено, що до направлення, яке було складено під час складання протоколу (відео 00:32) у результаті нібито огляду, нібито проведеного поліцейським, виявлені ознаки, що не відповідає дійсності і спростовується відеозаписом бодікамери поліцейського, оскільки дані ознаки не виявлялись; акт огляду не складався; законної пропозиції пройти огляд не було; законної пропозиції пройти огляд у найближчому медичному закладі не було; огляд не проводився; до медичного закладу ОСОБА_1 не доставлявся. У порушення статті 256 КУпАП, яка імперативно встановлює, що у протоколі зазначаються ПІБ свідків та потерпілих якщо вони є, у пункті 9 протоколу стосовно ОСОБА_1 зазначено «Свідки та потерпілі «відсутні». Хоча фактично вони були і доказом цього є відео з бодікамери. У порушення прав ОСОБА_1 поліцейські не надали можливості йому надати свої пояснення та скористатися правовою допомогою адвоката, не роз`яснили йому його прав, у т.ч. при складанні протоколу, чим порушено статті 258 та 268 КУпАП. Також направлення не відповідає Додатку №1 до Інструкції №1452, одночасно згідно бланку Направлення наявному в матеріалах справи в ньому про це не зазначено, що є порушенням пункту 8 частини ІІ Інструкції №1452, а саме – «Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції». Тобто наявне порушення процедури огляду, що робить огляд недійсним відповідно до приписів статті 266 КУпАП та Інструкції №1452. Таким чином, у матеріалах відсутній акт огляду. Згідно «суті» інкримінованого правопорушення у протоколі взагалі не зрозуміло, яке правопорушення нібито було вчинено, чи нібито керування в стані сп`яніння, чи відмова, чи від якого огляду нібито відмовився. Особу, яка нібито вчинила правопорушення за статею 130 КУпАП, не відсторонено від керування, докази відсутні, наявна в матеріалах справи розписка говорить про формальний підхід поліцейського до відсторонення, хоча огляд на стан сп`яніння водіїв проводять згідно статті 266 КУпАП, яка має назву «Відсторонення…». Наголосили, що розписка наявна в матеріалах справи не є доказом відсторонення та з її суті це не можливо встановити. Рапорт, складений працівниками поліції, повністю спростовується відеозаписом, у тому числі щодо зупинки, зупинки водія, виявлення ознак, відмови від проходження огляду та зазначенням, що дана подія фіксувалась на нагрудні відео реєстратори VB 470485,47529, на яких не має фіксації даних подій, що додатково підтверджує порушення пунктів 5 та 6 розділу ІІ Інструкції №1026 та пункту 2 розділу ІІІ Інструкції №1026 поліцейськими. Таким чином, протокол та додатки до нього є неналежними, незаконними та безпідставними, всі докази нібито винуватості ОСОБА_1 є неналежними та не допустимими і не узгоджуються між собою, спростовують один одного та не можуть бути взяти судом до уваги як доказ винуватості. Водночас у матеріалах справи наявні докази невинуватості ОСОБА_1 . Так, на місці події були присутні свідки: ОСОБА_2 , який був водієм, та ОСОБА_3 . Вони у своїх письмових поясненнях зазначають, що 30.12.2024, у тому числі о 00:25 ОСОБА_1 не був водієм, не керував т/з, не був зупинений поліцейськими, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та став жертвою свавілля поліцейських та їх незаконних дій. За кермом MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_2 , який повернувся до дому за документами для того, щоб відвезти собаку ОСОБА_1 до лікарні в с. Мила, що і було зроблено, підтвердженням цих фактів є відповідь Ветеринарної клініки здоров`я тварин "Animal health west" від 30.03.2025. Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. Крім того, докази не узгоджуються між собою. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Згідно суб`єктивного складу інкримінованих правопорушень, суб`єкт це водій, що керує транспортним засобом, тобто виконує функції водія під час руху, згідно постанови Пленуму ВСУ №14. В матеріалах справи не міститься інформації про те, яким чином поліцейський встановив саме «факт керування» ОСОБА_1 в час та за адресою указаною у протоколі. Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено у пункті 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, у рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу. Тобто, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно обставин: керування транспортним засобом і порушень ПДР, на чому наголошував ВСУ в своїй Постанові ВСУ №14. Згідно з пунктом 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом. Тобто, докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні, як і будь-які щодо порушення ПДР та скоєння адміністративних правопорушень, через його не причетність або взагалі відсутності даної події. Окрім того, в матеріалах справи містяться відеозаписи, виготовлені з порушенням розділів ІІ та ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису», яким передбачено, що у процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Самі відеофайли відображають подію, яка немає жодного відношення до обставин, які викладені у Протоколі, і тому не можуть бути взяті до уваги судом як доказ винуватості. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні статті 251 КУпАП щодо винності ОСОБА_1 . Покликаючись на положення статей 7, 9, 245, 251, 280 КУпАП, практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини у конкретних судових справах просила закрити провадження у справі відповідно до положень пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.
У судових засіданнях ОСОБА_1 пояснив, що 29.12.2024 близько 23:30 його собаці стало зле, вона перебувала у тяжкому стані, саме тому він разом з братом ОСОБА_2 , а також знайомою ОСОБА_3 сіли вночі в автомобіль та рушили в напрямку до с. Мила до ветеринарної клініки. За кермом перебував брат ОСОБА_2 , собака була на передньому пасажирському сидінні, а він з ОСОБА_3 на задньому сидінні. Від`їхавши неподалік брат зрозумів, що забув вдома документи, тому зупинив автомобіль на узбіччі та повернувся пішки додому. Оскільки собака внаслідок захворювання була знервована, ОСОБА_1 пересів на водійське місце та заспокоював собаку поки чекали брата. У певний момент підійшли працівники поліції, запитали чому вони там стоять і почали говорити, що убачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Він неодноразово повідомляв працівникам поліції, що за кермом був брат, транспортним засобом він, ОСОБА_1 , не керував. На цьому також наголошувала ОСОБА_3 , яка була присутня під час усієї події. Звертав увагу на те, що він не керував транспортним засобом і працівники поліції його не зупиняли. Вони підійшли до автомобіля, який просто стояв на узбіччі, двигун не був увімкнений, сигнал аварійної зупинки також не був увімкнений. Через деякий час вже повернувся брат з документами, він працівникам поліції також говорив, що за кермом був саме він. Також повідомив, що 29.12.2024 вживав алкогольні напої, однак транспортним засобом не керував.
У судових засіданнях захисник ОСОБА_1 – адвокат Полянська С.В. підтримала подане клопотання та просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 . Звертала увагу на таке. Зібраними стороною захисту доказами доведена невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у суді, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, підтвердили, що ОСОБА_1 у той день не керував транспортним засобом, йому працівники поліції у встановленому порядку не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Також письмовими доказами, наданими стороною захисту, підтверджено свідчення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а свідчення працівників поліції навпаки суперечливі та, на думку сторони захисту, є такими, що є неправдивими. Під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння, яка б відповідала вимогам чинного законодавства. Свідчення працівників поліції були суперечливими, поліцейська ОСОБА_8 спочатку зазначала одні відомості, потім інші, то вона бачила, то нібито не бачила. Поліцейський Бондар надав свідчення, які не відповідали свідченням поліцейської ОСОБА_8 . Тобто свідчення поліцейських протирічили один одному, що указує на те, що вони діяли незаконно. Саме тому, стороною захисту подано відповідні заяви до правоохоронних органів про наявність у їхніх діях складу кримінального правопорушення, відповідно відомості за ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області внесено до ЄРДР. Поліцейськими усупереч вимогам відомчої Інструкції №1452 та положенням статті 256 КУпАП складено незаконний протокол та порушено процедуру огляду на стан сп`яніння. Відеозапис, долучений до протоколу, не є належним доказом, оскільки працівниками поліції не забезпечено безперервний відеозапис, що також ними підтверджено у судовому засіданні. Зауважувала, що відповідно до положень Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі сумніви трактуються на користь особи, зібрані у справі докази свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Водночас навіть у разі установлення у його діях складу правопорушення, то підлягає застосуванню стаття 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП. Також підтримала подану ОСОБА_1 заяву про надання суду поліцейською ОСОБА_8 завідомо неправдивих відомостей з метою введення суду в оману, у якій він просив направити відповідні відомості до уповноваженого органу про внесення відомостей до ЄРДР за ознаками у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 384 КК України.
У судових засіданнях захисник ОСОБА_1 – адвокат Дербеда Е.В. підтримував клопотання, подане захисником Полянською С.М., та зазначав, що матеріалами справи доведена невинуватість ОСОБА_1 . Звертав увагу на таке. Фактично у матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення, оскільки той документ, який долучено до матеріалів, під назвою протокол суперечить відомчим Інструкціям щодо форми, змісту та порядку його складення, а також статті 256 КУпАП. Так, Інструкціями визначено, що протокол складається у паперовій формі, повинен містити відповідні розміри, реквізити, а долучений до справи протокол не зрозуміло яким чином створений та за допомогою якої системи. Як письмові матеріали так і відеозапис не містять будь-яких відомостей про зупинку працівниками поліції транспортного засобу, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку. Працівником поліції ОСОБА_8 незаконно складено направлення, у якому констатовано про те, що ОСОБА_1 доставлений до медичного закладу для проходження огляду, однак фактично такого здійснено не було. Про це також вона підтвердила у судовому засіданні. Також поліцейським Бондар у протокол внесено відомості про пропозицію пройти огляд на сп`яніння, однак фактично такого не було. Оскільки вони убачають незаконні дії з боку працівників поліції стосовно ОСОБА_1 , то звернулися до правоохоронних органів з метою проведення перевірки їх дій. Процедуру огляду на стан сп`яніння передбачено Інструкцією №1452, зокрема декілька альтернативних її варіантів, однак жодної з них поліцейськими дотримано не було. ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак вони на це уваги не звернули, а незаконно почали процедуру складення матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення. Фактично у працівників поліції були відсутні законні підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . В той же час, працівники полії склали направлення про проходження огляду на стан сп`яніння, у якому зазначили конкретний заклад охорони здоров`я, який не був найближчим до місця події. Працівники поліції у суді довели, що вони діяли некомпетентно та н професійно, а тому просив розглянути заяву-повідомлення, подану ОСОБА_1 , про завідомо неправдиві свідчення подані ними у суді, що мають у їхніх діях склад кримінального правопорушення.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що ввечері 29.12.2024 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у ОСОБА_1 вдома. Пізно вночі собаці ОСОБА_1 стало зле, видно було, що їй недобре, саме тому вони разом з собакою поїхали до с.Мила у ветеринарну клініку. За кермом перебував ОСОБА_2 , а вони з ОСОБА_1 сиділи позаду. Від`їхавши недалеко від дому, ОСОБА_6 повідомив, що забув документи вдома, тому зупинив автомобіль на узбіччі та повернувся додому. Коли він ще не повернувся підійшли працівники поліції, почали говорити ОСОБА_1 , що він у стані сп`яніння, він же відповідав, що був брат за кермом, що він не керував транспортним засобом. Також повідомила, що наскільки вона пам`ятає від будинку вони їхали близько 10 хв, а коли працівники поліції підійшли, то двигун у автомобілі не працював, також при ній ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, лише повторювали, що він відмовився. Також зазначила, що коли з ними спілкувалися працівники поліції, то до них також підходили інші люди, наскільки вона зрозуміла, то це ДФТГ, які патрулювали вночі. В той же час, працівники поліції погрожували ОСОБА_1 відвезти його до ТЦК. Через деякий час повернувся ОСОБА_2 , він повідомляв працівникам поліції, що саме він був за кермом, однак, як їй здалося, то його особливо слухати ніхто не хотів. Потім ОСОБА_2 писав якісь документ , а ОСОБА_1 багато разів повторював, що він не керував транспортним засобом. 
У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив суду, що вночі з 29 на 30.12.2024 собаці ОСОБА_1 стало погано і вони вирішили їхати у ветеринарну клініку. За кермо автомобіля сів він, також у автомобілі були ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , а також собака. Від`їхавши недалеко, він зрозумів, що забув документи вдома, тому припаркував автомобіль на узбіччі, вимкнув двигун і повернувся додому. Через деякий час повернувся, а біля автомобіля вже були працівники поліції. Він повідомляв їм, що за кермом був саме він.
У судовому засіданні поліцейська ОСОБА_8 зазначала, що перебувала у складі патруля з колегою ОСОБА_9 30.12.2024 та вночі під час дії комендантської години перед ними проїхав автомобіль, який був зупинений, за кермом якого перебував, як у подальшому було встановлено, ОСОБА_1 . Точного місця назвати не змогла, оскільки, як вона зазначила, минув певний проміжок часу, лише згадує місце по будівлям, які розташовані поряд. Підставою зупинки автомобіля була, зокрема і період комендантської години. Після зупинки вони підійшли до транспортного засобу в середині був водій, вікон і дверей він не відкривав певний період часу. Потім все ж таки вони спілкувались з водієм, він надав посвідчення водія, мав певні ознаки сп`яніння. Оскільки у нього містилися ознаки алкогольного сп`яніння, то йому було запропоновано пройти відповідний огляд, на що останній у агресивній формі фактично відмовлявся. Зазначила, що протокол нею не складався, пройти огляд на сп`яніння особисто вона не пропонувала. Направлення складала вона і такі направлення вони складають завжди, а у разі якщо особа відмовляється, то відповідні графи не заповнюються. Водій фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, до закладу охорони здоров`я він працівниками поліції не доставлявся. Свідки не залучалися. Оскільки минув певний період часу, то всіх подробиць самої події вона не пам`ятала. 
У судовому засіданні поліцейський ОСОБА_10 зазначив, що перебував у складі патруля разом з ОСОБА_8 . Вночі під час дії комендантської години вони побачили як рухався транспортний засіб. Вони його зупинили і підійшли до автомобіля, за кермом перебував ОСОБА_1 . Після певного спілкування у нього убачалися ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він вів себе агресивно, лаявся, оскільки він так і не погодився пройти огляд, то у результаті було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за статтею 130 КУпАП. До медичного закладу ОСОБА_1 відмовився їхати категорично, а силою його туди доставити повноважень вони не мають. Свідків залучено не було, оскільки велася безперервна фіксація, однак чи було зафіксовано факт керування повідомити не зміг. Також зазначив, що оскільки минув достатньо тривалий проміжок часу, то всіх подробиць самої події він не пам`ятав. 
Вивчивши матеріали указаної справи суддею враховується таке.
За змістом частини другої статті 7 КУпАП провадження в справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за такі порушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За змістом вказаної норми поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, в даному випадку у закладі охорони здоров`я, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено у статті 266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 № 1452/735 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі – Інструкція № 1452/735), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (далі – Інструкція № 1395).
За правилами частини першої та другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому, як передбачено частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (частини друга, третя та дванадцята Інструкції №1452/735).
Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією № 1395.
Відповідно до пункту першого розділу ІІ Інструкції № 1395 протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.
Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими. Однак не є основним доказом вчинення правопорушення. 
За змістом положень частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. 
Дослідивши в судовому засіданні відеозапис, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що на ньому не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Так, відео розпочинається з моменту коли поліцейський вже перебуває біля автомобіля. Цей автомобіль стоїть нерухомо, ознаки увімкненого двигуна, увімкнених світлових покажчиків на ньому відсутні. У салоні автомобіля на передньому сидінні перебуває чоловік, ззаду жінка. Потім поліцейський починає спілкуватися з людьми, обличчя яких одразу на відео не видно. Жіночим голосом на запитання звучить відповідь, що їм потрібно до ветеринарної клініки, потім чоловік, як у подальшому установлено ОСОБА_1 , почав повідомляти, що транспортним засобом він не керував, працівники поліції їх не зупиняли, від проходження огляду він не відмовляється, оскільки він не є водієм і не керував транспортним засобом. Водночас з відеозапису не убачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, крім того на відеозаписі взагалі не зафіксовано будь-якого руху транспортного засобу марки Mersedes. У подальшому відео містить процес спілкування на якому він неодноразово повідомляє, що транспортним засобом не керував. Також на відеозаписі у подальшому спостерігається, що автомобіль Mersedes дійсно розташований на узбіччі, на певному відрізку відеозапису зафіксовано процес складання протоколу, а також інших письмових матеріалів. 
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
У відповідності до роз`яснень, які містяться в частини другої пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійснення правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Таким чином, саме на органи внутрішніх справ покладено обов`язок неухильного дотримання законодавства України, зокрема і внутрішніх нормативно-правових актів, під час виконання службових обов`язків, а як на як на орган, уповноважений на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, - всебічно дослідити обставини, зібрати всі наявні докази та в разі наявності ознак вчинення правопорушення надати їх всі суду. 
Водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (термін, визначений у пункті 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами). 
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортів» від 23.12.2005 № 14 відповідальність за статтею 130 КУпАП зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а).
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони. У випадку відсутності будь-якої зі складових, адміністративна відповідальність не наступає.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП є: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В той же час при встановленні доведеності факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, необхідно встановити такі складові: 1) керування транспортним засобом і 2) відмову пройти огляд.
При цьому, відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому мала би бути зафіксована подія правопорушення. Вимога щодо ведення відеофіксації процесу виявлення, зупинки транспортного запису, встановлення особи, фіксування процесу проходження огляду чи відмови і далі, - є законною та справедливою, а також слугує гарантією того, що винна особа понесе покарання, а невинного не буде притягнуто до відповідальності.
Будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону), матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять будь-яких доказів моменту зупинки транспортного. Як указувалось вище відеозапис, долучений до протоколу розпочинається з моменту спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в автомобілі, ознаки того, що автомобіль приведений до готовності до руху (увімкнений двигун, світлові покажчики, тощо) відсутні. В той же час, за змістом протоколу, свідки не залучалися.
Відповідно до вимог статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина друга статті 62 Конституції України).
Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно вимог частини другої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.
В справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення стаття 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (пункт 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, пункт 282).
При цьому, суд бере до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у суді, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей, підтвердили той факт, що транспортним засобом 30.12.2024 керував саме ОСОБА_2 . Будь-яких сумнівів щодо достовірності їх показів на момент розгляду справи у суду не виникає. 
Водночас свідчення працівників поліції, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом суд до уваги взяти не може, оскільки саме на таких осіб законом покладено обов`язок збирання доказів на доведення винуватості особи, і саме ОСОБА_10 та ОСОБА_8 складали матеріали стосовно ОСОБА_1 . Працівників поліції викликано у судове засідання за клопотанням сторони захисту, однак їх покази суд не бере до уваги з обставин указаних вище.
Оскільки у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 чітко та конкретно повідомити всі обставини події, пов`язаної зі складенням протоколу стосовно ОСОБА_1 , не змогла, також завертала увагу, що внаслідок спливу певного періоду часу всіх подробиць не пам`ятає, то судом не установлено, що нею повідомлено суду саме завідомо неправдиві свідчення, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про направлення заяви до відповідного структурного підрозділу поліції про внесення відомостей до ЄРДР за фактом неправдивих свідчень ОСОБА_8 відсутні, відтак заява задоволенню не підлягає. 
З наведеного убачається, що працівниками поліції не доведено належними та допустимим доказами, зокрема відеозаписом чи свідками, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, внаслідок чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та складено протокол за відмову від проходження такого огляду.
При цьому, слід зазначити, що суд не вправі самостійно відшуковувати докази винуватості у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. 
Згідно зі статтями 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, зазначену у протоколі, чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08). Тобто випадку коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). 
Крім того, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.07.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Додатково суд зауважує, що Європейський суд з прав людини указав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).
З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що належного та допустимого доказу, який би вказував, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за умов зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №208348 суду надано не було. 
Викладене у сукупності свідчить про те, що у справі не встановлено обставини, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а інших доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 , суду надано не було. За таких обставин провадження по справі за частиною першою статті 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.
Керуючись статтями 130, 221, 283-285, 294, 247 КУпАП, суддя 
постановив:
справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя          О.О. Білогруд