П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/245/25-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк Олег Васильович 
Суддя-доповідач: Граб Л.С. 
26 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2), в якому просила:
-визнати протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.01.2025 року та рішення про відмову №977160164783 від 02.01.2025 року заступника начальника відділу перерахунку пенсій №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” N 1058-IV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу” N 372З-XII від 16.12.93;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” N 1058-IV від 09.07.2003 на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” N 3723-ХІІ від 16.12.93 та здійснити нарахування /призначення (перерахунок з урахуванням попередніх виплат) та виплату такої пенсії з 27.12.2024 року у розмірі 60% від суми складових заробітної плати відповідно до поданих довідок про складові заробітної плати Чернівецької митниці Держмитслужби України від 19.12.2024 року №7.2-22-19/125 про складові заробітної плати на суму 14790 гривень для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, і довідки №7.2-22-19/127 від 19.12.2024 року про інші складові заробітної плати на суму 25533,57 гривень для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.11.2025 позов задоволено частково:
-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №977160164783 від 02.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2024 року про переведення на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач та відповідач-1 подали апеляційні скарги.
В обґрунтування доводів апеляційних скарг, апелянти посилаються на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.08.2016.
27.12.2024 позивач звернулася до відповідача-1 із заявою № 3134 про перехід з пенсії по інвалідності, згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком відповідно Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII.
Вказана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд відповідача-2.
За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області винесено рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 02.01.2025 № 977160164783.
За змістом вказаного рішення, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 17.03.1994 в Державній митній службі інспектором митниці, з 25.12.2008- старшим інспектором митного оформлення, 30.12.2013-присвоєно звання інспектор податкової та митної справи ІІ ранку. Ці посади не належать до категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України № 3723.
Відтак, станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом України № 889) заявниця не займала посаду, віднесену до відповідальних категорій посад державних службовців.
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 07.01.2025 №2400-1707-8/597. 
Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" (далі Закон №3723). 
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.
Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч.10 ст.37 Закону № 3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).
Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII. Також, пенсія державного службовця призначається і особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.
Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).
Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст.37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.
Як слідує з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
27.12.2024 позивач звернулася до територіального органу пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію згідно Закону України "Про державну службу". Проте отримала відмову, мотивовану тим, що станом на 01.05.2016 року не займала посаду, віднесену до відповідальних категорій посад державних службовців.
Як вбачається із записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , що належить позивачу, остання працювала в митних органах в період з 17.03.1994 по 23.08.2016: з 17.03.1994 по 17.04.1997 року на посаді інспектора Вадул-Сіретської митниці; з 17.04.1997 року по 24.01.2006 інспектором Вадул -Сіретської митниці Державної митної служби України; 01.04.2004 присвоєно персональне звання інспектора митної служби 4 рангу; з 25.01.2006 по 24.12.2008 року працювала інспектором сектору митного оформлення №3 митного поста “Порубне”; 06.05.2006 присвоєно спеціальне звання "Інспектор митної служби 2 рангу”; з 25.12.2008 по 09.04.2009 старшим інспектором сектору митного оформлення №8 відділу митного оформлення №6 митного поста “Вадул-Сірет” Чернівецької митниці; з 10.04.2009 по 03.06.2013 старшим інспектором різних секторів митного оформлення І та II відділів митного оформлення митного поста “Вадул-Сірет” Чернівецької обласної митниці; з 04.06.2013 по 23.10.2013 старшим інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста “Вадул-Сірет” Чернівецької митниці Міндоходів; з 04.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця; з 24.10.2013 по 17.11.2014 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста “Вадул-Сірет” Чернівецької митниці Міндоходів; з 30.12.2013 присвоєно спеціальне звання “Інспектор податкової та митної справи II рангу”, з 18.11.2014 по 17.11.2015 старшим державним інспектором від ділів митного оформлення №1 та №5 митного поста “Вадул-Сірет” Чернівецької митниці ДФС; з 08.09.2015 року присвоєно спеціальне звання “Інспектор податкової та митної справи І рангу”; з 18.11.2015 по 24.02.2016 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста “Мамалига” Чернівецької митниці ДФС; з 25.02.2016 по 23.08.2016 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста “Кельменці” Чернівецької митниці ДФС; з 23.08.2016 звільнено з посади старшого державного інспектора митного поста “Кельменці” Чернівецької митниці ДФС.
Так, стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону №889, положеннями якого, зокрема, передбачено:
-згідно якого до стажу державної служби зараховується час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону (пунктом 1 частини другої);
-порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України (частина третя).
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 унормовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
В свою чергу, стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIIІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283, втратив чинність на підставі постанови КМУ №229 від 25.03.2016 р.) та додатку до нього, яким визначались посади і органи, час роботи в яких зараховувалися до стажу державної служби.
Пунктом 2 Порядку № 283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.
Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.
Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року (який набрав чинності 1 січня 2004 року) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.
Частиною 1 статті 569 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.
Відповідно до статті 588 Митного кодексу України 2012 року пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Частиною 2 статті 588 Митного кодексу України 2012 року визначено, що пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839 (далі - Порядок № 839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з Постановою КМ України № 501 від 17.06.2020).
Згідно п. 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами п. 3 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Отже, посада на якій працювала позивач станом на 01.05.2016 підлягає віднесенню до стажу державної служби, як і решта періодів, у які позивач працювала на посадах в органах митної служби. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №977160164783 від 02.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
Щодо зобов`язальної частини оскаржуваного судового рішення, то на переконання позивача спосіб захисту обраний судом першої інстанції не є ефективним та не відновлює її порушеного права.
В свою чергу, відповідачем-1 звернуто увагу, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято відповідачем-2.
Надаючи правову оцінку доводам скаржників в цій частині, колегія суддів вказує на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.
Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема здійснювати розрахунок страхового стажу та нарахування пенсії.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №752/20012/16-а, від 12 червня 2018 року у справі № 800/248/17, від 12 лютого 2019 року у справі №825/1602/17 та від 05 березня 2019 року у справі №204/6320/18.
Ч.2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі частини заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача-2 зарахувати до стажу державної служби позивача періоди в митних органах з 17.03.1994 по 17.04.1997, з 17.04.1997 по 24.01.2004, з 25.01.2006 по 24.12.2008, з 25.12.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 03.06.2013, з 04.06.2013 по 23.10.2013, 24.10.2013 по 17.11.2015, з 18.11.2015 по 24.02.2016, з 25.02.2016 по 23.08.2016 та повторно розглянути заяву, з врахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.
Колегія суддів також звертає увагу і на те, що в даному випадку позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ у Чернівецькій області призначити пенсію на підставі довідок про складові заробітної плати Чернівецької митниці Держмитслужби України від 19.12.2024 року №7.2-22-19/125 про складові заробітної плати на суму 14790 гривень для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, і довідки №7.2-22-19/127 від 19.12.2024 року про інші складові заробітної плати на суму 25533,57 гривень для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах є передчасною, оскільки питання щодо врахування вказаних довідок, територіальним органом, на розгляд якого передано заяву позивача, ще не розглядалося та оцінка таким не надавалася.
Щодо підрозділу Пенсійного фонду, якому належить зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача, то аналіз пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, свідчить про те, що рішення про призначення пенсії приймає той орган, що визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення пенсії вчиняє саме даний територіальний підрозділ Пенсійного фонду України. Натомість, на територіальний підрозділ Пенсійного фонду України за місцем реєстрації (проживання) особи, після прийняття рішення про призначення пенсії та отримання електронної пенсійна справи через засоби програмного забезпечення, покладається обов`язок лише здійснення виплати пенсії.
Відтак, суд першої інстанції безпідставно зобов`язав відповідача-1 розглянути заяву позивача. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно змінити рішення суду першої інстанції в його зобов`язальній частині. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року змінити.
Викласти абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:
"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 17.03.1994 по 17.04.1997, з 17.04.1997 по 24.01.2004, з 25.01.2006 по 24.12.2008, з 25.12.2008 по 09.04.2009, з 10.04.2009 по 03.06.2013, з 04.06.2013 по 23.10.2013, 24.10.2013 по 17.11.2015, з 18.11.2015 по 24.02.2016, з 25.02.2016 по 23.08.2016 та прийняти рішення із урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні".
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.