Справа № 202/4649/25
Провадження № 2/202/546/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючої судді – Бєсєди Г.В.
за участю секретаря – Міщенко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 04.10.2019 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту. 04.10.2019 відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн.; тип кредитної карти: картка «Універсальна»; строк кредитування: 20 років; процентна ставка, відсотків річних: 43,2%; в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 42,0%; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 “Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України”. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 04/23 , тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку (додається до позовної заяви). Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.04.2025 має заборгованість — 33 344, 99 грн., яка складається з наступного: 22 881, 04 грн. - заборгованість за тілом кредита, 10 463, 95 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку просить стягнути з відповідача. 
Представник ОСОБА_1 – адвокат Федорова В.П. надала відзив на позовну заяву в якому зазначала, що неможливо вважати «підпис» на планшеті дійсним цифровим власноручним підписом (ЦВП) в розумінні чинного, оскільки на момент підписання правова база для ЦВП ще не існувала. Доказів наявності між позивачем та відповідачем письмової згоди та зразку відповідного аналога власноручного підпису відповідача (п. 3 статті 207 ЦК України) для факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису відповідача, АТ КБ «Приватбанк» до позовної заяви не подано. Відвідуючи 04.10.2019 року відділення АТ КБ «ПриватБанк» відповідач не мав цілеспрямованого наміру з оформлення картки з кредитним лімітом. Натомість дії АТ КБ «ПриватБанк» були нав`язані в контексті обслуговування зарплатного проекту, в умовах, коли у клієнта ще не було на руках ID-картки. Наголошувала, що позивачем порушено принципи добросовісності, прозорості та належного інформування клієнта, закріплених у законодавстві України та нормативно-правових актах НБУ.
Також звертала увагу суду, що відповідач неодноразово повідомляла банк про тимчасові соціальні труднощі, виникненні через форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, також відповідач неодноразово повідомляла банк про незаконне одностороннє списання з рахунку відповідача коштів цільового призначення (соціальні виплати: зокрема мова йдеться про допомогу при народженні дитини). Наголошувала, що позивач здійснював в односторонньому порядку списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача протягом 2022 – 2025 років, що спростовують твердження позивача щодо повернення відповідачем суми кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо отримання відповідачем вимоги позивача про дострокове погашення кредиту.
Представником акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надано відповідь на відзив в якій зазначено, що АТ КБ "ПриватБанк" звертає увагу суду на те, що під час підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.10.2019 відповідач надала документ, що посвідчує особу в якому було зазначено прізвище - ОСОБА_2 , згодом відповідач звернулась до банку, повідомила про зміну свого прізвища та надала паспорт громадянина України на прізвище - " ОСОБА_3 ". Відповідач під час укладення кредитного договору № б/н від 04.10.2019 не повідомила про зміну свого прізвища, не надала до банку копію свідоцтва про шлюб. Твердження відповідача про те, що 04.10.2019 вона зверталась до відділення банку не з метою отримання кредитної картки, жодними доказами на підтверджена. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. Таким чином, власноручний підпис на планшеті є особливим видом власноручного підпису, внаслідок чого не може бути аналогом власноручного підпису, яким відповідно до визначення є електронний підпис, а тому для його вчинення не потрібна попередня згода його використання.
Також звертав увагу суду, що з розрахунку заборгованості та виписки вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Посилання відповідача на те, що введення воєнного стану на території України є форс-мажорними обставинами та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов договору, не повинно братися судом до уваги, оскільки сторони у договорі чітко визначили порядок та строки повідомлення контрагента про настання форс-мажорних обставин. Доказів направлення відповідачем позивачу листа з повідомленням про настання форс-мажорних обстави у строк перечений у договорі, відповідач не надав.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Федорова В.П. надала заперечення на відповідь на відзив в яких зазначила, що позивач не має правових підстав щодо відкриття рахунку на ім`я фізичної особи, з використанням його особистих даних, без волевиявлення даної фізичної особи (тобто без відповідної заяви та укладеного договору). Позивач не надав жодних пояснень стосовно того, що АТ КБ «Приватбанк» самостійно, без згоди на те власником рахунку, здійснював в односторонньому порядку списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача протягом 2022 – 2025 років, у тому числі коштів цільового призначення (соціальні виплати: зокрема мова йдеться про допомогу при народженні дитини) або «компенсації при звільненні». Позивач не інформував смс повідомленням щодо зарахування грошових коштів на рахунок відповідача, а списував їх на картковий рахунок картки «Універсальна» № НОМЕР_1 дані обставини свідчать про недобросовісну поведінку позивача.
Представником акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надано додаткові письмові пояснення та заперечення на додаткові пояснення в яких зазначено, що недобросовісна поведінка з боку банку відсутня, жодних доказів на підтвердження відповідачем не надано. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Пільговий період кредитування — це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0.01% річних. У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік. Тарифи — розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в Тарифах. 
Представник ОСОБА_1 – адвокат Федорова В.П. надала додаткові пояснення в яких зазначала, що посилання на розміщення умов на сайті банку не підтверджує автоматичного ознайомлення з ними клієнта, в свою чергу банк не навів доказів, що конкретна редакція умов була доведена до відома відповідача 04.10.2019. Поданий цивільний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 є необґрунтованим та неправомірним, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів, викладених в позові, у зв`язку з чим просили відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Федорова В.П. надала заяву про розгляд справи без участі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинених з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину.
Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Відповідно до частини третьої статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно із статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Доказів того, що ОСОБА_1 надала письмову згоду, у якій міститься зразок її власноручного підпису, на укладення кредитного договору, шляхом використання його електронного підпису до матеріалів додано не було.
Отже, заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.10.2019 підпису відповідача не містить.
Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту. Заява містить лише особисті дані відповідача та перелічено істотні умови різних договорів та умов користування кредитними картками, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк».
В матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження того, що 04.10.2019 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір із встановленням відповідачу кредитного ліміту, а також докази щодо розміру такого ліміту та подальшої зміни такого кредитного ліміту.
Відсутні докази того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати винагороди, а також не доведено, що саме такі умови та правила надання банківських послуг і тарифи банку, як зазначені позивачем у позовній заяві, розумів відповідач, отримуючи Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк.
Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості станом, а також виписка по рахунку за договором не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та не доведено факту видачі відповідачу кредитної карти.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 власноручно не підписувала спірний кредитний договорі від 04.10.2019, а також не надала письмову згоду на укладення кредитного договору, шляхом використання її електронного підпису, суд вважає, що у задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити. 
Суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини як джерела права, суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення, але це не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від його характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Руїс Торіха проти Іспанії»).
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові покладаються на позивача.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.02.2026, є дата складення повного судового рішення 30.03.2026.
Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складений 30.03.2026.

Суддя Г.В. Бєсєда