ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7260/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року в адміністративній справі №280/7260/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В :

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій область, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення №262140013105 від 16.05.2024 року відповідача 2, яке полягає у відмові зарахування стажу за період роботи відповідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з 01.10.1999 по 30.06.2002 рік в ТОВ «Спецбудмонтаж» та період навчання з 01.09.1981 року по 22.07.1982 рік, позивачу;
зобов`язати відповідача 1 повторно переглянути заяву від 16.05.2024 року та зарахувати до стажу період роботи відповідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з 01.10.1999 по 30.06.2002 рік в ТОВ «Спецбудмонтаж» та період навчання з 01.09.1981 року по 22.07.1982 рік, позивачу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач 2, протиправно не зарахував йому періоди стажу відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.08.1984, а саме: період роботи в ТОВ «Спецбудмонтаж» з 01.10.1999 по 30.06.2002 та період навчання з 01.09.1981, згідно атестату від 20.07.1982 року за №2025. На думку позивача, така відмова відповідача 2 є формальною та такою, що не відповідає законодавству. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року в адміністративній справі №280/7260/24 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій область №262140013105 від 16.05.2024 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій область зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в міському професійно-технічному училищі №23 м.Києва з 01.09.1981 по 22.07.1982. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .
09.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України (ГУ ПФУ в м. Києві) з заявою про призначення пенсії за віком.
Заява позивача за принципом екстериторіальності була передана для розгляду до ГУ ПФУ в Запорізькій області.
ГУ ПФУ в Запорізькій області розглянуло заяву та надані позивачем документи, та прийняло рішення №262140013105 від 16.05.2024 про відмову в призначенні пенсії.
Так, у рішенні №262140013105 від 16.05.2024 зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років.
Вік заявника (позивача) 60 років 16 днів. 
Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 31 рік.
Страховий стаж позивача становить 21 рік 09 місяців 06 днів.
За результатом розгляду документів, які додані до заяви, до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжка НОМЕР_3 : 
- період роботи в ТОВ «Спецбудмонтаж» з 01.10.1999 оскільки запис про звільнення з роботи не значиться.
Частково період роботи враховано за даними персоніфікованого обліку.
- період навчання з 01.09.1981 згідно атестату від 20.07.1982 №2025, оскільки не зазначена дата закінчення навчання.
В зв`язку з вищезазначеним, пенсійний орган вважає, що у позивача недостатньо стажу для призначення пенсії, отже право на призначення пенсії у позивача відсутнє.
Вважаючи таке рішення відповідача 2 протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відтак, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Позивач досяг необхідного пенсійного віку (60 років 16 днів) та з позиції відповідачів у позивача недостатньо страхового стажу, з визначеного законодавством не менше 31 років.
Частиною 1 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 1 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч.1 ст.56, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.
Статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» встановлено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до Порядку підтвердження трудового стажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція №58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.
Згідно з підпунктом «б» пункту 2.18 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо)
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
Спір виник з приводу відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача не зараховано, зокрема, період навчання в міському професійно-технічному училищі №23 м.Києва з 01.09.1981 по 22.07.1982
Згідно Трудова книжка НОМЕР_1 містить запис, відповідно до якого, в період з 01.09.1981 по 22.07.1982 позивач навчалась в міському професійно-технічному училищі №23 м.Києва за спеціальністю «арматурник-електрозварник». Запис було зроблено на підставі Атестату №2025. Атестат №2025 в якому зазначено час початку навчання – 01.09.1981 та час закінчення навчання – 22.07.1982. 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідачем-2 було протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період його навчання в міському професійно-технічному училищі №23 м.Києва з 01.09.1981 по 22.07.1982, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 і атестат №2025 містять відомості про дату початку та закінчення навчання позивача
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області -залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року в адміністративній справі №280/7260/24 -без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов