ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року 
м. Київ

справа № 640/39455/21
адміністративне провадження № К/990/11839/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції адміністративну справу №640/39455/21 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» (далі - Товариство) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Нацкомісія, НКРЕКП) про визнання протиправною та скасування постанови, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У грудні 2021 року Товариство звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Нацкомісії від 10.12.2021 № 2539 «Про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та порушення Ліцензійних умов з постачання електричної енергії споживачу та Ліцензійних умов з перепродажу електричної енергії (трейдерської діяльності)» (далі - постанова Нацкомісії від 10.12.2021 № 2539).
2. На обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що положення Закону України від 22.09.2016 № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон № 1540-VIII) містять імперативно-визначений, виключний перелік підстав для проведення позапланової невиїзної перевірки суб`єкта господарювання, який не підлягає довільному, розширеному тлумаченню та застосуванню, проте відповідач провів позапланову перевірку за відсутності для цього підстав. Також позивач зазначив, що оскаржувана постанова, якою накладено штраф є протиправною і підлягає скасуванню через відсутність в діях позивача порушень абзацу 3 пункту 9 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон № 2019-VIII), а також у зв`язку із безпідставним та необґрунтованим застосуванням Нацкомісією максимального розміру штрафної санкції.
3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 позовні вимоги задоволено.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
5. 20.03.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Товариства на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 640/39455/21, у якій позивач просить її скасувати та залишити у силі рішення суду першої інстанції.
6. Верховний Суд ухвалою від 24.03.2025 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
7. Нацкомісія надіслала відзив на касаційну скаргу, в якому посилається на її необґрунтованість та просить залишити у силі постанову суду апеляційної інстанції.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. У справі, яка розглядається суди встановили, що до Нацкомісії надійшов лист ДП «Оператор ринку» від 02.11.2021 № 01-13/2777, яким було повідомлено, що за результатами аналізу за вересень, жовтень 2021 року у деяких електропостачальників та трейдерів відмічене перевищення встановленого Законом № 2019-VIII обмеження у 10 відсотків, а у деяких взагалі відсутні зареєстровані обсяги купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами у виробників електричної енергії та/або гарантованого покупця, а також обсяги імпорту електричної енергії, що може свідчити про недотримання учасниками на ринку «на добу наперед»/внутрішньодобовому ринку (далі - РДН/ВДР) вимог абзацу третього пункту 9 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII.
Додаток до вказаного листа ДП «Оператор ринку», наданого до НКРЕКП, містить перелік електропостачальників та трейдерів, у яких відмічене перевищення загального обсягу продажу електричної енергії на РДН на 10 відсотків, в якому наявне, зокрема, Товариство.
10.11.2021 Нацкомісія ухвалила постанову № 2128 про проведення позапланової невиїзної перевірки Товариства у частині питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу.
НКРЕКП за наслідками розгляду на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання, акта позапланової невиїзної перевірки від 16.11.2021 № 602, проведеної, відповідно до постанови від 10.11.2021 № 2128, установлено, що Товариством не дотримано вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затверджені постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1469 (далі - Ліцензійні умови № 1469), та Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перепродажу електричної енергії (трейдерської діяльності), затверджені постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1468 (далі - Ліцензійні умови № 1468), зокрема:
- пункту 1 частини другої статті 55 Закону № 2019-VIII у частині обов`язку трейдерів дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності із трейдерської діяльності та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії;
- пункту 1 частини другої статті 57 Закону № 2019-VIII у частині обов`язку електропостачальника дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії;
- абзацу третього пункту 9 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2019-VIII, яким встановлено, що тимчасово, до 01.11.2021 загальний (максимальний) обсяг продажу електричної енергії електропостачальниками та/або трейдерами на РДН у розрахунковому періоді (місяці) не може перевищувати 10 відсотків від зареєстрованого обсягу купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами у виробників електричної енергії та/або гарантованого покупця такими електропостачальниками та/або трейдерами на такий розрахунковий період (місяць). У разі здійснення імпорту електричної енергії постачальником та/або трейдером обсяг електричної енергії, що може бути проданий таким електропостачальником та/або трейдером на РДН, збільшується на обсяг такої імпортованої електричної енергії;
- пункту 1 постанови НКРЕКП від 01.09.2021 № 1495 «Про деякі питання діяльності електропостачальників та/або грейдерів на РДН», яким встановлено, що електропостачальникам, трейдерам, Оператору системи передачі та Оператору ринку необхідно забезпечити дотримання абзацу третього пункту 9 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII;
- підпункту 5 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов № 1469 щодо обов`язку ліцензіата виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та законодавством;
- підпункту 22 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов № 1469, відповідно до якого ліцензіатам забороняється надавати пропозиції та укладати договори, які містять положення, що суперечать Закону;
- підпункту 5 пункту 2.2 глави Ліцензійних умов № 1468 щодо обов`язку ліцензіата виконувати рішення НКРЕКП у строки, встановлені відповідним рішенням та законодавством;
- підпункту 12 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов № 1468 щодо обов`язку ліцензіата здійснювати купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку електричної енергії відповідно до Закону та нормативно- правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії.
10.12.2021 Нацкомісія ухвалила оскаржувану постанову, якою на Товариство накладено штраф за порушення вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та Ліцензійних умов № 1469 й № 1468 у розмірі 1 700 000 грн.
Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, вважаючи її протиправною, Товариство звернулося до суду із цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що лист ДП «Оператор ринку» є належною підставою для проведення НКРЕКП позапланової невиїзної перевірки діяльності суб`єкта господарювання, що відповідає вимогам пункту 4 частини восьмої статті 19 Закону № 1540-VIII. При цьому суд першої інстанції зазначив, що оскаржувана постанова Нацкомісії є протиправною, оскільки прийнята за відсутності підстав та мотивів, не містить обґрунтування її прийняття, висновків щодо необхідності застосування до позивача штрафних санкцій та конкретних правових підстав застосування такої санкції, а також висновків щодо застосування штрафу саме в такому - максимальному розмірі.
10. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, вказав на те, що якщо за результатом проведеної у встановленому порядку перевірки НКРЕКП виявлено порушення у діяльності суб`єкта господарювання, то вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 77 Закону № 2019-VIII є дискреційним повноваженням відповідача, а наявність восьми виявлених порушень, їх зміст та характер свідчить про тяжкість та системність порушення позивачем норм чинного законодавства у сфері постачання електричної енергії споживачу та виконання позивачем Ліцензійних умов.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. Касаційна скарга Товариства обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків щодо застосування положень статті 77 Закону №2019-VIII у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23.08.2023 у справі №420/1369/22 та від 13.03.2024 у справі № 420/1367/22 щодо необґрунтованого визначення НКРЕКП розміру штрафів у максимальному розмірі при притягненні до відповідальності електропостачальників/трейдерів за продаж електричної енергії.
Також скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень абзацу третього пункту 9 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII щодо правомірності притягнення електропостачальника до відповідальності за порушення тимчасового обмеження, у подібних правовідносинах.
12. У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 77 Закону № 2019-VIII є дискреційним повноваженням Нацкомісії, а тому спірну постанову прийнято з дотриманням принципів пропорційності порушення і покарання, прозорості та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Відповідно до частин першої, другої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
14. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15. Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача, заперечення відповідача щодо вимог касаційної скарги, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
16. Частиною першою статті 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
17. Відповідно до частини третьої цієї ж статті основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
18. Згідно з частинами першою та четвертою статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
19. Колегія суддів зазначає, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
20. Таким чином, принцип офіційності сприяє реалізації основних засад адміністративного судочинства - законності, об`єктивності та справедливості, забезпечує баланс між активною участю сторін у процесі та відповідальністю суду за всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.
21. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
22. Стаття 308 КАС встановлює межі перегляду судом апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
23. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 322 КАС постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням, зокрема:
б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;
в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.
24. Згідно з частинами першою - третьою статті 242 КАС, дія якої поширюється і на судові рішення суду апеляційної інстанції з огляду на вимоги частини першої статті 321 КАС, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
25. Оскаржена постанова суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає.
26. Так, суд першої інстанції визнав обґрунтованими заявлені Товариством позовні вимоги та задовольнив їх у повному обсязі.
27. Суд апеляційної інстанцій визнав такі висновки помилковими, у зв`язку з чим скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову надавши оцінку оскаржуваній постанові Нацкомісії лише в частині правомірності проведення позапланової перевірки та застосування до Товариства максимального розміру штрафу у зв`язку із наявністю низки порушень.
28. Водночас, зміст постанови апеляційного суду свідчить про те, що в порушення вищезазначених норм процесуального права суд апеляційної інстанції взагалі не перевірив висновки суду першої інстанції в частині доводів позову про відсутність в діях позивача порушень вимог абзацу 3 пункту 9 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2019-VIII щодо продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед», в разі відсутності у цьому періоді (місяці) зареєстрованих обсягів купівлі електричної енергії за двосторонніми договорами у виробників електричної енергії та/або гарантованого покупця, та, відповідно, про незаконність накладення на нього стягнення, передбаченого частиною п`ятою статті 77 Закону № 2019-VIII, у виді накладення штрафу.
29. Тобто, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні частини доводів позову, які не були перевірені судом під час апеляційного перегляду справи.
30. Таке порушення норм процесуального права унеможливлює перевірку Верховним Судом правильності правозастосування суду апеляційної інстанції та формування висновку про його відповідність висновкам Верховного Суду, про що, окрім іншого, просив позивач у касаційній скарзі.
31. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
32. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
33. Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
34. Під час нового розгляду справи суду слід надати належну правову оцінку предмету спору за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України та прийняти на цій підставі мотивоване рішення.
35. Оскільки колегія суддів повертає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 скасувати.
Справу № 640/39455/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ЕНЕРДЖІ ПЛЮС» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.І. Рибачук

Судді: А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко