ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 квітня 2026 року        м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Мізюка В.В. на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.03.2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1, 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, 124 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн 60 коп. судового збору. 
Згідно постанови суду, 04.03.2026 о 22.10 год. по вул. Центральна, 4А в селищі Лужани Чернівецького району Чернівецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. 
Крім того, 04.03.2026 о 22.10 год. по вул. Центральна, 4А в селищі Лужани Чернівецького району Чернівецької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом марки «BMW 5281» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Мізюк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.
ЄУНСС 718/695/26 НП 33/822/166/26 головуючий у 1 інстанції Нагорний В.В.
Вказував, що матеріали справи об`єктивно не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також на відеозаписах не зафіксовано рух 
транспортного засобу та не відображено законної зупинки цього автомобіля, згідно вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №606418 є неналежним та недопустимим доказом, його фабула не відображає істотних ознак складу правопорушення.
Зазначав, що матеріали справи не містять відомостей пред`явлення ОСОБА_2 претензій до ОСОБА_1 щодо збитків, які були спричинені ДТП. Вважає, що пояснення ОСОБА_2 є суперечливими в силу його зацікавленості, оскільки відносно нього також був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Стверджував, що протокол про адміністративне правопорушення, складений за ст. 124 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також не містить даних про настання реальних наслідків для іншої особи у вигляді пошкодження транспортного засобу та матеріальної шкоди внаслідок ДТП. 
Вважає, що працівниками поліції не доведено обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, законної зупинки цього автомобіля, вчинення ним ДТП. Також працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права. 
На думку апелянта, протоколи про адміністративні правопорушення самі по собі не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 , оскільки не являють собою факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Звертав увагу, що судом першої інстанції безпідставно позбавлено сторону захисту на участь в судовому засіданні, а тому вважає, що оскаржувана постанова прийнята внаслідок упередженого судового розгляду, без всебічного вивчення обставин справи та суті правопорушень, а відтак є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши адвоката Мізюка В.В., який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дотримався наведених вимог діючого законодавства та дійшов правильних висновків.
Обставини справи, які були встановлені судом першої інстанції, підтверджуються безпосередньо дослідженими доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №606418 від 04.03.2026 року (а.с. 1-2), який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в ньому чітко викладено суть правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», результат огляду – 0,78‰ (а.с.10); роздруківкою чеку Drager, прилад ARLM-0440, згідно якого результат тесту - 0,78‰ (а.с. 12-13), з яким був ознайомлений ОСОБА_1 ; відеозаписами, що містяться в матеріалах справи (а.с. 16).
З наявного в матеріалах справи відеозапису, який був досліджений судом апеляційної інстанції, вбачається спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції про обставини вчинення ДТП, під час якого останній вказував, що вдень випив трохи алкоголю. При цьому, за весь час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не вказав на те, що за кермом транспортного засобу перебував не він. Також останній заперечень щодо результату огляду на стан алкогольного сп`яніння не висловлював. 
Доводи апеляційної скарги про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований на відеозаписі, що в свою чергу свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що первинною подією було настання ДТП за участі транспортних засобів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому коли працівники поліції приїхали на місце ДТП, транспортні засоби перебували в нерухомому стані. 
З пояснень ОСОБА_1 від 04.03.2026 р., написаних ним власноручно, вбачається, що саме він керував цього дня автомобілем «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 .
Крім того, суд зауважує, що з вказаних відеозаписів вбачається, що ініціаторами виклику поліції був ОСОБА_1 та його дружина. Тобто, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується зазначеними доказами.
Відтак, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, жодних обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга захисника не містить.
Що стосується доводів апелянта про невинуватість ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, то необхідно зазначити наступне. 
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог КУпАП, дав неправильну оцінку наявним в справі доказам, не вказав які пункти правил дорожнього руху України були порушені ОСОБА_1 та прийшов до помилкового висновку про винуватість останнього.
Так, з пояснень ОСОБА_1 від 04.03.2026р. вбачається, що під час керування ним автомобілем «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 цього дня його став обганяти автомобіль «BMW 5281» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , але останній не встиг здійснити обгін, оскільки по зустрічній смузі проти нього рухався інший транспортний засіб і тоді автомобіль, що здійснював його обгін, допустив зіткнення правою передньою частиною крила з його автомобілем, вдаривши його в ліву частину заднього бампера.
Підтвердженням того, що саме водій автомобіля «BMW 5281» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 о. здійснював обгін автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , свідчать і пояснення ОСОБА_2 о. від 04.03.2026р. (а.с.41).
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, обгін – випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.
Зі схеми місця ДТП вбачається, що внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобіль «BMW 5281» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження передньої правої частини, а автомобіль «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження задньої лівої частини (а.с.36).
Отже, аналіз зазначених доказів свідчить, що перед зіткненням транспортних засобів автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався попереду автомобіля «BMW 5281» д.н.з. НОМЕР_2 і саме водій останнього, здійснюючи маневр обгону, мав би дотримуватись безпечного бокового інтервалу з транспортним засобом, якого обганяли.
Локалізація механічних пошкоджень на транспортних засобах, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, також свідчить про правдивість пояснень водія ОСОБА_1 та підтверджує зазначені ним обставини зіткнення транспортних засобів і механізм утворення цих пошкоджень.
В матеріалах провадження також відсутні дані про порушення ОСОБА_3 швидкісного режиму під час керування транспортним засобом, а також те, що він, керуючи транспортним засобом, був неуважним та не врахував дорожню обстановку.
А тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення правил дорожнього руху України, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди і в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.
А тому апеляційну скаргу адвоката Мізюка В.В. необхідно задовольнити частково.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мізюка В.В. задовольнити частково.
Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2026 року у справі про адміністративні правопорушення за ст.130 ч.1, 124 КУпАП щодо ОСОБА_4 в частині визнання винуватим його у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП скасувати і провадження в цій частині закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
В іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя        В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя