БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16400, м. Борзна, Чернігівської обл., вул. Незалежності, буд. 4 тел.: 0 (4653) 3-50-01
Справа №730/1616/25 
Провадження № 2/730/31/2026
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2026 р.  м. Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Ріхтера В.В.,
з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Мохира Д.В. (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комарівської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) через свого представника – адвоката Мохира Дмитра Володимировича звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка вона подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, але не може оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, оскільки у покійного спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на належне йому домоволодіння, яке відносилося до колгоспного двору. 
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання представника не направив, відзиву на позов не подав, надавши заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні і розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.
Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до п. 13 Постанови ПВС України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та ст. 563 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, у випадку смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
З матеріалів справи слідує, що спірний будинок побудований на законних підставах і не є самочинним будівництвом, а відтак право власності на нього виникло у членів відповідного колгоспного двору.
Судом встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване в АДРЕСА_1 , та мало статус «колгоспного двору», проживали батьки чоловіка позивача (свекри) ОСОБА_3 (голова двору) та ОСОБА_4 , яким згідно діючого на той час законодавства і належало зазначене домоволодіння в рівних долях (по частині кожному). Батько чоловіка позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не склавши за життя заповіту. Його дружина (мати чоловіка позивача) ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном (ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР). ОСОБА_4 (мати чоловіка позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя 09.10.2006 вона склала заповіт, в якому все своє майно заповіла ОСОБА_2 . Указаний заповіт було посвідчено секретарем Смолязької сільської ради Борзнянського району Чернігівської області Миколенко В.І. Чоловік позивача ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своєї матері шляхом подання до приватного нотаріуса Борзнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Хайлука О.В. заяви про прийняття спадщини. Проте не встиг оформити право власності на вказаний будинок, а лише 22.03.2017 встиг зробити технічний паспорт, так як ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Зараз, будучи спадкоємцем після смерті свого чоловіка, позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва на спадщину на будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , через відсутність їх правової реєстрації за спадкодавцем. 
Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтв про народження, смерть, технічного паспорта на будинок, довідок Смолязького старостинського округу Комарівської сільської ради № 93 від 28.08.2025, 4/97 від 09.10.2025, постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Варави Н.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 544/02-31 від 22.09.2025, довідок КП «Ніжинське МБТІ» Чернігівської обласної ради № 62 від 22.03.2017 та № 01487 від 28.08.2025, заповіту, витягу з Спадкового реєстру № 45591095 від 28.10.2016, висновку ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» про вартість майна, спадкових справ № 140/2016 та 94/2017.
За змістом положень ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.
Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , цивільна правоздатність якого припинилася, прийняла спадщину, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, відсутній правовстановлюючий документ на належний померлому спадкодавцю житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , що перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе її позов задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 392, 1216-1223, 1261, 1268-1272 ЦК України, ст.ст. 2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 206, 258-268 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно – житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 ,. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ріхтер В.В.