Справа №442/467/26 
Провадження №2/442/648/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
за участю представників:
від позивача: не з`явилися
від відповідача: не з`явилися
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернулося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором № 1412-2196 від 22.06.2024 в розмірі 30 591 грн 60 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 5 200 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 25 391 грн 60 коп., та судові витрати у розмірі 2 662 грн 40 коп.
В обґрунтування позову посилається на те, що 22.06.2024 між ТОВ „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ „УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про надання кредиту № 1412-2196.
Вказує, що відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 5 200 грн; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 21 день; комісія за видачу кредиту - 15,00%, знижена % ставка - 1,5% в день; стандартна % ставка - 1,5% в день; базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця. Вказує, що також Додатковою угодою № 1 від 17.07.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1412-2196 від 22.06.2024 Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000 грн.
Вказує, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору та додаткові кошти відповідно до додаткокої угоди, проте відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 Закону України „Про споживче кредитування" та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 26.11.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить: 30 591 грн 60 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 5 200 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 25 391 грн 60 коп. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Вказує, що Квитанції liqpay та Довідка Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, позивач не заявляв клопотання про витребування інформації про належність платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 5 200 грн та 4 000 грн. Вказує, що розрахунок заборгованості не містить даних про осіб, повноважних на його видання із зазначенням прізвища та посади, відповідальних за здійснення бухгалтерської операції і правильність її оформлення. Такий розрахунок заборгованості є текстовою роздруківкою даних у виді таблиці, повинен бути оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір. До позовної заяви не було долучено будь-яких доказів, які підтверджують використання електронного саме відповідачем чи надходження вказаного електронного підпису на номер телефону, який належить відповідачу, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Крім цього, наголошує, що, незважаючи на недоведеність позовних вимог, проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем договору позики. Вказує, що умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою, є нікчемною. Вказує, що передбачена сплата позичальником комісії за надання кредиту 780 грн, яка нараховується за ставкою 15,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.Документ є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Крім того, позивачем у договорі про споживчий кредит не зазначено, які послуги надаюся за комісію, пов`язану з наданням кредиту. А тому, вказує, що положення договорів про споживчий кредит про сплату позичальником на користь кредитора комісії за надання кредиту в розмірі 780 грн є нікчемними. Також вказує, що при при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 12 098 грн (9 200 грн - тіло кредиту, 2 898 грн - відсотки за кредитом) та 21 день відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Вказує, що, включаючи в договір такі положення зокрема щодо реальної річної процентної ставки 19 523.83% річних, кредитор мав на меті отримати надмірні прибутки, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, кредитор передбачив такі положення в укладеному між сторонами договорі, які однозначно призвели до порушення прав споживача - відповідача ОСОБА_1 і задоволення повністю позовних вимог призведе до отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором та порушення прав споживача. Вказує, що всупереч Закону України „Про споживче кредитування" в договорі визначена відсоткова ставка понад 1% в день. Вказує, що Договір про відкриття кредитної лінії № 1412-2196 датований 22.06.2024, тобто після внесення змін до Закону України „Про споживче кредитування", а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону „Про споживче кредитування" не поширюється на вказаний кредитний договір. Таким чином, вказує, що є незаконним нарахування заборгованості по процентам в розмірі 25 391 грн 60 коп., так як умова договору щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом за ставкою 1,18 % та 1,5 % в день, передбачені умовами договору № 1412-2196 від 22.06.2024, є нікчемною. З урахуванням нікчемності пункту Договору, яким денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України „Про споживче кредитування", сторона відповідача вважає, що проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. Згідно позовної заяви та наданих розрахунків заборгованості позивач нараховував проценти з 22.06.2024 по 16.07.2025, що становить 390 днів. З інформації, опублікованої на офіційному сайті НБУ, слідує, що в 2024 році розмір облікової ставки (% річних) становив: з 22.06.2024 по 12.12.2024 - 13,0%, з 13.12.2024 по 31.12.2024 - 13,5%, з 01.01.2025 по 23.01.2025 - 13,5%, з 24.01.2025 по 06.03.2025 - 14,5%, з 07.03.2025 по 16.07.2025 - 15,5%. Представник відповідача провів наступний контр-розрахунок заборгованості по процентам за обліковою ставкою НБУ: 
568,59 грн в період з 22.06.2024 по 12.12.2024 (9 200,00 грн. (тіло кредиту) х 13,0% річних/366 днів в році х 174 днів).
64,48 грн в період з 13.12.2024 по 31.12.2024 (9 200,00 грн (тіло кредиту) х 13,5% річних / 366 днів в році х 19 днів).
78,26 грн в період з 01.01.2025 по 23.01.2025 (9 200,00 грн (тіло кредиту) х 13,5% річних / 365 днів в році х 23 днів).
153,50 грн.в період з 24.01.2025 по 06.03.2025 (9 200,00 грн.(тіло кредиту) х 14,5% річних / 365 днів в році х 42 днів).
515,70 грн в період з 07.03.2025 по 16.07.2025 (9 200,00 грн (тіло кредиту) х 15,5% річних / 365 днів в році х 132 днів).
Отже, вказує, що розмір заборгованості по процентам визначений на рівні облікової ставки Національного банку України, становить 1380,53 грн (568,59 грн + 64,48 грн + 78,26 грн + 153,50 грн + 515,70 грн). Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачем було сплачено всього 6 730 грн в рахунок погашення заборгованості за договором. Отже, вказує, що ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості, однак після закінчення строку кредитного договору остання не в повній мірі повернула грошові кошти, тому з неї на користь ТОВ „ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" підлягає стягненню заборгованість у розмірі 3 850,53 грн (9 200,00 грн тіло кредиту + 1 380,53 грн відсотки за користування кредитом = 10 580,53 грн - 6 730,00 грн сума, сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором).
Окрім того, відповідач просить стягнути з позивача на її користь судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро „Калінін і Партнери" за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6 000 грн.
Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Позов підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача у поданому відзиві просив здійснювати розгляд справи без участі сторони відповідача.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
22.06.2024 між ТОВ „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196. Відповідно до умов даного договору сума кредиту за договором становить 5 200 грн, дата надання Кредиту - 22.06.2024, із строком кредитування 365 днів, базовий період - 21 день, знижена % ставка - 1,5% в день; стандартна % ставка - 1,5% в день.
Цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України „Про електронну комерцію". Для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надав Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом оформлення заявки на вебсайті Кредитодавця або у Мобільному додатку, заповнивши інформацію щодо особистих даних вручну або передавши такі дані Кредитодавцю через Систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою вебсайту Кредитодавця/Мобільним додатком та які необхідні для укладення цього Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.
Згідно з квитанцією платіжної системи LiqPay від 22.06.2024 на платіжний інструмент 516780*53 перераховано грошові кошти у розмірі 5 200 грн, призначення платежу: видача кредитних коштів за договором 1412-2196, 2024-06-22.
Згідно із додатковою угодою від 17.07.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1412-2196 Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у Кредит додаткові грошові кошти в розмірі 4 000 грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у Кредит: 17.07.2024. Після надання Кредитодавцем Позичальнику у Кредит додаткових грошових коштів Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 17 400 грн, яка складається з суми Кредиту за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих Позичальнику у Кредит на підставі цієї Додаткової угоди (далі - Сума Кредиту). Позичальник зобов`язується повернути Суму Кредиту у строк, що становить 365 календарних днів з моменту укладення цієї Додаткової угоди, та на умовах, викладених у Договорі, з урахуванням положень цієї Додаткової угоди, сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених Додатковою угодою, а також сплатити комісію за видачу додаткових грошових коштів у Кредит. Крім того, Позичальник підтверджує наявність власного зобов`язання перед Кредитодавцем сплатити Несплачені проценти та Несплачену комісію (у випадку їх наявності) у строки та на умовах, викладених у Договорі. З урахуванням продовження строку кредитування/строку дії договору згідно викладених вище умов додаткової угоди, строк кредитування, тобто строк, на який надається Кредит позичальнику, становить 390 днів.
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту за договором № 1412-2196 від 22.06.2024 ОСОБА_1 було перераховано кошти: 22.06.2024 у розмірі 5 200 грн; 17.07.2024 у розмірі 4 000 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 1412-2196 від 22.06.2024 станом на 26.11.2025 за період з 22.06.2024 по 16.07.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 30 591 грн 60 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 5 200 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 25 391 грн 60 коп.
Ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України „Про електронну комерцію" та Законом України „Про електронний цифровий підпис".
Відповідно до ст. 5 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України „Про електронну комерцію" та Законом України „Про електронний цифровий підпис".
Статтею 1 Закону України „Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України „Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст. 4 Закону України „Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України „Про електронний цифровий підпис" передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України „Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Судом встановлено, що під укладення Договору про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 від 22.06.2024 відповідач була належним чином та в повному обсязі поінформована про умови надання фінансової послуги, зокрема, про розмір кредиту, строк кредитування, порядок та розмір нарахування процентів, а також про орієнтовну загальну вартість кредиту за весь строк його користування.
Даний договір містить ідентифікуючу ОСОБА_1 інформацію (серія номер паспорту, РНОКПП, місце проживання, номер особистого електронного платіжного засобу, електронну адресу) та підписано електронним підписом останньої шляхом зазначення одноразового ідентифікатора „А3455" відповідно до частин 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України „Про електронну комерцію".
Із наведеного алгоритму убачається, що без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 12.08.2022 у справі № 234/7297/20, від 09.02.2023 у справі № 640/7029/19.
Відповідно до пункту 4.6 Договору про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 від 22.06.2024 кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у пункті 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. У розділі 13 Договору „Реквізити сторін" таким електронним платіжним засобом ОСОБА_1. вказано реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 .
Додаткова угода від 17.07.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 також підписана електронним підписом ОСОБА_1 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора „А8056" відповідно до частин 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України „Про електронну комерцію".
За таких обставин суд робить висновок, що між ТОВ „Укр Кредит Фінанс" та відповідачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, а саме щодо предмета договору, розміру кредиту, процентної ставки, строку кредитування та порядку виконання зобов`язань.
Відповідач, підписавши договір та додаткову угоду в електронній формі, підтвердила своє ознайомлення з умовами договору та погодився з ними, а у разі незгоди з викладеними умовами мала право відмовитися від укладення договору та отримання кредиту, чим не скористалася.
Крім того, фактичне отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується квитанцією платіжної системи LiqPay від 22.06.2024 на платіжний інструмент 516780*53 перераховано грошові кошти у розмірі 5 200 грн, призначення платежу: видача кредитних коштів за договором 1412-2196, 2024-06-22 та довідкою про перерахування суми кредиту за договором № 1412-2196 від 22.06.2024 ОСОБА_1 було перераховано кошти: 22.06.2024 у розмірі 5 200 грн; 17.07.2024 у розмірі 4 000 грн.
Натомість представником відповідача всупереч положенням частини 1 статті 81 ЦПК України не спростувала того, що зазначена банківська картка № НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , як і не надано доказів про незарахування таких коштів на банківську карту відповідача.
Щодо заперечень представника відповідача щодо необхідності позивача доказувати факт передачі кредитних коштів первинними документами у відповідно до Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, то суд зазначає, що вказане Положення встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України.
Натомість ТОВ „Укр Кредит Фінанс" не є банківською установою, а є фінансовою установою, а тому не має у своєму розпорядженні документів на підтвердження проведення операцій банком, його клієнтами за безготівковими розрахунками, зокрема, виписки по рахунку відповідача.
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено як факт укладення між ТОВ „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 Договору про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 від 22.06.2024, та додаткової угоди до цього договору від 17.07.2024 шляхом направлення через ІТС Одноразових ідентифікаторів, так і перерахування коштів на платіжну карту відповідача.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення кодексу, що регулюють договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
ТОВ „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" свої зобов`язання перед відповідачем за Договором про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 від 22.06.2024, та додаткової угоди до цього договору від 17.07.2024 виконало та надало йому кредит в загальному розмірі 9 400 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, яку останньою вказано особисто в кредитному договорі.
В свою чергу, відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Договору про відкриття кредитної лінії продукту „CreditKasa" № 1369-7465 від 11.03.2024 та додаткової угоди до цього договору від 17.07.2024, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти.
Суд критично ставиться до стверджень представника відповідача, що строк кредитування становить 21 день.
Відповідно до п. 4.13 Договору про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 від 22.06.2024 строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі - Строк кредитування). Дата повернення (виплати) Кредиту 21.06.2025. Продовження Строку кредитування або строку виплати Кредиту в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором. Строк кредитування може бути продовжений за взаємною згодою Сторін шляхом укладення Додаткової угоди до цього Договору. У такому випадку актуальний Строк кредитування зазначається в останній укладеній Сторонами Додатковій угоді до цього Договору, якою змінювався Строк кредитування.
Пунктом 2.4 Додаткової угоди до Договору про відкриття кредитної лінії № 1412-2196 передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути Суму Кредиту у строк, що становить 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту укладення цієї Додаткової угоди, та на умовах, викладених у Договорі, з урахуванням положень цієї Додаткової угоди, сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених Додатковою угодою, а також сплатити комісію за видачу додаткових грошових коштів у Кредит. Крім того, Позичальник підтверджує наявність власного зобов`язання перед Кредитодавцем сплатити Несплачені проценти та Несплачену комісію (у випадку їх наявності) у строки та на умовах, викладених у Договорі.
У п. 2.11 даної додаткової угоди зазначено, що сторони домовились продовжити строк кредитування на 365 (триста шісдесят п`ять) днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 390 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому п. 12.7 Договору.
Отже, сторонами узгоджено строк кредитування, який становить 390 днів, дані положення договору є чіткими, зрозумілими та не допускають подвійного тлумачення.
Ствердження представника відповідача стосовно нікчемності положень Договору про відкриття кредитної лінії продукту „CreditKasa" № 1369-7465 від 11.03.2024 в частині обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту, суд оцінює критично. Так відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України „Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до підпункту 14 п. 2.1 Правил відкриття кредитної лінії(надання споживчих кредитів) Комісія за видачу кредиту грошові кошти, які Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю в якості однієї (першої) з двох складових оплати за надання та користування Кредитом. Комісія за видачу кредиту нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за видачу Кредиту. 
Пунктом 4.11. Договору про відкриття кредитної лінії продукту „CreditKasa" № 1369-7465 від 11.03.2024 передбачено сплату комісії саме за видачу кредиту у розмірі 15% від суми виданого кредиту, зазначена комісія нарахована одноразово та не є платою додаткових та/або супутніх послуг. Судова практика, на яку посилається представник відповідача, вказує на неправомірність встановлення комісії за надання інформації про стан кредиту, тобто інформації яку споживач має право отримувати безоплатно. В правовідносинах, що стосуються предмету позову, комісія встановлена саме як плата за видачу кредиту, така плата (комісія) є одноразовою, не заборонена положеннями чинного законодавства та ніяким чином не порушує права позичальника.
24.12.2023 набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг, яким статтю 8 Закону України „Про споживче кредитування доповнено частиною п`ятою, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Згідно з пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про споживче кредитування" встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.
Частиною 2 розд. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про споживче кредитування") поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 укладений 22.06.2024, тобто після внесення змін до Закону України „Про споживче кредитування", а тому строк дії п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону „Про споживче кредитування" не поширюється на вказаний кредитний договір.
Згідно з умовами договору знижена % ставка - 1,5% в день; стандартна % ставка - 1,5% в день. 
Відповідно визначений договором розмір денної процентної ставки не відповідає положенням Закону України „Про споживче кредитування".
З огляду на те, що відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, тому суд вбачає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1%, визначеної ч. 5 ст. 8 Закону України „Про споживче кредитування".
З 22.06.2024 по 16.07.2024 заборгованість за нарахованими процентами становить: 1 300 грн (5 200 грн х 1% /100 х 25 днів).
16.07.2024 ОСОБА_1 здійснено платіж на погашення заборгованості у розмірі 6 730 грн, чим погашено відсотки у розмірі 1 300 грн, комісію - 780 грн, тіло кредиту - 4 650 грн.
Залишок заборгованості станом на 17.07.2024 становить тіло кредиту у розмірі 550 грн.
17.07.2024 між сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала додаткові грошові кошти в розмірі 4 000 грн.
З 17.07.2024 по 16.07.2025 заборгованість за нарахованими процентами становить: 16 607 грн 50 коп. (4 550 грн х 1% /100 х 365 дні).
Отже, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" підлягає стягненню заборгованість у розмірі 21 157 грн 50 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 550 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 16 607 грн 50 коп., а тому позов підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідачем у відзиві заявлено про відшкодування за рахунок позивача 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/26 від 27.01.2026 відповідно до якого вартість гонорару адвоката становить 6 000 грн, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), акт виконаних робіт (наданих послуг) від 06.02.2026.
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Враховуючи наведене, позивачем доведено понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1 841 грн 35 коп., та з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1 850 грн 33 коп.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії продукту „Credоs" № 1412-2196 від 22.06.2024 у розмірі 21 157 (двадцять одна тисяча сто п`ятдесят сім) грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 1 841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн 35 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на користь з ОСОБА_1  витрати на правничу допомогу у розмірі 1 850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) грн 33 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407; ідентифікаційний код: 38548598; адреса ел.пошти: esud@creditkasa.ua; тел. 0800200221).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст судового рішення складено 24.03.2026.

Суддя Ю.С. Кучаковський