ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24.02.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/1460/25	
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопродвін"
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Іваськів Ольги Степанівни
про стягнення заборгованості в сумі 7 529 грн 53 коп.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Екопродвін" із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Іваськів Ольги Степанівни про стягнення заборгованості в сумі 7529 грн 53 коп., з яких: 6422 грн 76 коп. - основна заборгованість; 1003 грн 71 коп. - пені; 103 грн 06 коп. - інфляційні втрати. 
Вирішення судом процесуальних питань.
23.12.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановити відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 26.12.2025, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
23.12.2025 суд встановив відповідачу для подання відзиву на позов п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.
Згідно з ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Позиція позивача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору поставки товарів №ЕПВ-2308 від 13.01.2020 не виконав зобов"язання щодо оплати отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 6 422 грн 76 коп. За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню та інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 530, 610, 712, 655 Цивільного кодексу України.
Позиція відповідача.
Відповідач відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, доказів оплати заборгованості до матеріалів справи не долучив.
Обставини справи. Оцінювання доказів.
13.01.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопродвін" (Постачальник) та Фізична особа-підприємець Іваськів Ольга Степанівна (Покупець) уклали договір поставки товарів № ЕПВ -2308, відповідно до п.1.1. якого, Постачальник зобов`язується поставляти, а Покупець - приймати та оплачувати вартість товару на умовах і в строк передбачений цим Договором.
Відповідно до п.1.2. Договору, товаром за цим Договором є продукти харчування та продовольча сировина, яку пропонує Постачальник Покупцеві.
Покупець зобов`язується прийняти Товар в асортименті, кількості і по ціні, згідно з накладними, які є невід`ємною частиною цього Договору, і оплатити його на умовах цього Договору (п.1.3.).
Враховуючи той факт, що Покупець оплачує Товар, отриманий відповідно до даного Договору на умовах відстрочки платежу, Сторони погоджуються, що до правовідносин, які виникають на підставі даного Договору, застосовуються положення ст. 694 Цивільного кодексу України ( п.1.5. ).
Згідно з п.3.1. Договору, ціна Товару, що постачається Постачальником, визначається у відповідності із ціною, яка вказана в пропозиції Постачальника (Прайс-листі) з обов`язковим відображенням ціни в накладних.
Постачальник залишає за собою право проводити зміну ціни Товару (3.2.).
Загальна сума цього Договору складається із сум, вказаних в накладних, виданих на підставі Договору (п.3.3).
Відповідно до п.8.1. Договору, оплата вартості Товару (замовленої партії) Покупцем здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки Товару (замовленої партії).
Документи, що підтверджують факт оплати Покупцем отриманого товару: - надходження коштів на розрахунковий рахунок Постачальника при безготівковому розрахунку; - касовий чек, при внесенні готівки Покупцем в касу Постачальника (п.8.5.).
Товар вважається оплаченим при умові зарахування коштів на розрахунковий рахунок або надходження готівки у касу Постачальника ( п.8.6.).
Згідно з п.8.8. Договору, звіряння взаєморозрахунків між Сторонами фіксується Актом. При отриманні від Сторони Акта звірки взаєморозрахунків інша Сторона зобов`язана протягом 7 (семи) календарних днів з дня його отримання підписати та направити вказаний Акт Стороні або направити свої письмові зауваження. Акт звірки має бути підписаний уповноваженою особою та звірений печаткою (у разі відсутності печатки - підписом уповноваженої на це особи). У разі неотримання підписаного Акта звірки, або невмотивованої відмови від його підписання на протязі тридцяти календарних днів з моменту його отримання, заборгованість за даними постачальника вважається узгодженою та такою, що підлягає погашенню.тязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту його отримання, заборгованість за даними Постачальника вважається узгодженою та такою, що підлягає погашенню.
У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Невиконання або неналежне виконання зобов`язання згідно з Договором є його порушенням (п.9.1.).
В п. 9.3. Договору, сторони погодили, що за порушення термінів розрахунків передбачених п.8.1 Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день такого прострочення.
Відповідно до п.13.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31.12.2020 , але в будь-якому випадку до моменту повного та належного виконання Сторонами усіх своїх зобов`язань за цим Договором.
У випадку, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до дня закінчення дії цього Договору жодна зі Сторін письмово не попередить іншу про намір припинити його дію, Договір вважається продовженим на аналогічний строк, щоразу при відсутності вказаних повідомлень перед закінченням дії Договору ( 13.2.).
Сторони вправі в односторонньому порядку розірвати цей Договір, попередивши відповідну сторону за 30 днів до дати розірвання Договору і провівши повний розрахунок за поставлені Товари та повернувши тару (13.4.).
Закінчення строку дії Договору не звільняє жодну зі Сторін від відповідальності за порушення, яке було наявним під час дії цього Договору (13.6.).
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 6 422 грн 76 коп., що підтверджується видатковою накладною № Е-4459 від 12 травня 2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи. 
В порушення умов договору відповідач отриманий товар не оплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 6 422 грн 76 коп.
Станом на 19.12.2025 заборгованість залишились не погашеною, у зв"язку з чим позивач, за порушення строків оплати поставленого товару нарахував відповідачу 103 грн грн 06 коп. інфляційних втрат та 1 003 грн 71 коп. пені і звернувся до суду за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Відповідно до ст. 11 ЦК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).
За своєю правовою природою, виходячи з відносин сторін укладений між сторонами договір є договором поставки.
Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 статті 712 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).
Приписами ч.1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3 ст.692 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).
В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою з огляду на положення ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які, боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.
Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновок суду.
Факт порушення виконання зобов`язання за договором поставки підтверджується матеріалами справи, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 6 422 грн 76 коп. обґрунтована та належить до задоволення.
Суд, враховуючи суму заборгованості, умови договору, настання строку оплати та межі позовних вимог, перевірив правильність нарахування позивачем суми пені за період з 27.05.2025 до 26.11.2025 та інфляційних втрат за період червень 2025 року - жовтень 2025 року, і задовольняє їх згідно із розрахунком позивача, який є обґрунтованим та арифметично правильним.

Судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №ЕП0Е004173 від 17 грудня 2025 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позову судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп., суд покладає на відповідача.
Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 126, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопродвін" до Фізичної особи-підприємця Іваськів Ольги Степанівни про стягнення заборгованості в сумі 7 529 грн 53 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іваськів Ольги Степанівни, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопродвін", вул. Каракая, буд. 28,м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300  (код 39801514) 6 422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) грн 76 коп. основної заборгованості, 1003 (одну тисячу три) грн 71 коп. пені та 103 (сто три) грн 06 коп. інфляційних втрат, а також 2 422 грн 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.02.2026

Суддя Т. В. Максимів